Якщо я скажу, що знаю, що таке біль,
як мені знати, що моє відчуття болю збігається з вашим,
коли ви кажете, що відчуваєте біль?
Філософ Людвіґ Вітґенштайн
пропонує нам уявити коробку, зазирнути в яку можемо тільки ми.
Заглядати в чужу коробку не можна,
проте кожен описує побачене в коробці, як жука.
Зазирнувши у власну коробку,
я думаю, що всередині неї жук.
І, вочевидь, зазирнувши у свою, ви думаєте так само.
Але хто знає?
Можливо, в наших коробках геть різні речі.
Чи жук, якого бачу я, такий самий, як той, що бачите ви?
Чи можемо ми знати напевне?
Або ж кожен бачить у своїй коробці самого себе?
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ КОЛІНА О'САЛЛІВАНА
САННІ
Ви повинні розуміти, що ці питання мучили Масу з раннього дитинства...
Маса-кун, вечеряй.
Що там за метушня?
Я вітався з жуком.
Він був ще маленький, коли зрозумів, який самотній,
що він сам по собі.
Я піймав його в парку.
Він блискучіший за більшість.
- Тихо, Масо. - Зі стрижнем у формі меча
і з двома рогами.
Чекай, глянь, який у нього великий...
Хай навчиться бути тихим.
Чому тато мене не любить?
Він стомився.
Я наріжу твоєму жукові яблуко.
Будь хорошим хлопчиком, доїж вечерю.
Але люди заточені на спорідненість,
щоб коли наш розум спочине, а тіло розкладеться,
по нас щось залишилося, доказ того, що ми були важливі.
Тож Маса старався.
Батько...
втомився.
Тоді я ненадовго.
Зараз не найкраща мить.
Він же помирає.
Ти не голодний?
Ходімо. Зготую тобі нікуджяґу.
Та що буває, коли ми намагаємося
навести мости, щоб нас побачили й зрозуміли, але нам не вдається?
Чого ми можемо навчитися?
Я вже їв.
Співчуваю вашій утраті.
Масо.
Коли він того дня зачинив двері,
чи думав Маса, що це назавжди?
Точно не скажу.
Але, думаю, він зрозумів, що єдиний спосіб пережити самотність —
прийняти її.
Носити її, мов накидку.
Минуло два з половиною роки, а Маса ні разу не вийшов зі своєї кімнати.
Тоді мені подзвонила його мама. Ми з нею не спілкувалися десятиліттями.
Однак вона була в розпачі.
Вона перепробувала все.
Готова була навіть залучити мене.
Певно, я здаюся жахливою матір'ю,
але, прошу,
не думай погано про Масу.
О, ні-ні.
Він розумний хлопець.
Не втратив хорошу віддалену роботу.
Це чудово.
А ким він працює?
Він комп'ютерний інженер в ImaTech.
Розробляє холодильники.
Інженер?
Чудово.
Ти, певно, так пишаєшся.
Самої роботи мало.
Йому потрібна сім'я.
Що ж, тоді...
Прикро було почути про Шіґеру-сан.
Видно, вони з Маса-кун були близькі?
Це було найцікавіше.
Вони з моїм чоловіком майже не розмовляли.
О.
Я радий, що ти мені подзвонила.
Я зроблю все, що зможу.
Прошу тебе...
роби все, що треба.
Ти не залишишся?
Маса-кун.
Здрастуй.
Я друг твоєї мами.
Провулок Омоїде.
З «Воронів у джунглях-2».
Мій улюблений рівень.
Ти знайшов за «Кав'ярнею Коджімая» перехід на новий рівень?
За нею є троє дверей.
Якщо стати перед середніми й натиснути «Б»...
Ні, стривай...
Натиснути одночасно «А» й «НАГОРУ».
А потім зробити у стрибку сальто й натиснути «Б».
Я перевіряв програмне забезпечення гри.
Мав прибрати всі переходи, але цей був прикольний, і я його залишив.
Чув, ти теж інженер.
Якщо тобі цікаво, в мене є хатинка. Щось типу майстерні на озері Біва.
Можеш там пожити.
Буде тобі місце лише для себе.
Мабуть, краще я представлюсь, як годиться.
Тебе звуть Маса...
бо мене звуть Хіромаса.
Маса-кун...
Ти мій син.
Якщо захочеш вийти, тут неподалік є магазин.
А я повернуся через кілька тижнів, привезу продукти...
страви від Норіко...
Від твоєї мами. Я...
Тут так багато незакінчених проєктів.
Я завжди кидаю все на півдорозі.
Знаємо, ти не вмієш брати відповідальність.
Було дивно: я так чітко бачив у ньому себе.
Але він збудував навколо себе таку фортецю.
Я не розумів, як крізь неї пробратися.
Маса-кун,
якщо хочеш щось у мене спитати, то питай.
Багато компенсуєш?
ІННОВАЦІЙНЕ МАЙБУТНЄ
НОВЕ ПОКОЛІННЯ ДОМОБОТІВ
ЩОБ ЖІНКИ МОГЛИ ПРАЦЮВАТИ НЕ ВДОМА,
ВИХОВУЮЧИ ДОСТОЙНІ ЯПОНСЬКІ СІМ'Ї
Ах ти ж паскуда.
Даруйте.
Що за чорт?
Вітаю. Я Шо.
Я сміттєбот.
Бачу, я вам потрібен. Можна?
Роби, що хочеш.
Сміття!
Гей, це мій телефон! Та що з тобою?
Що ви маєте на увазі?
Хіро-сан вніс у мою базу всі загублені й знайдені речі в цій кімнаті.
Цього в моїй базі нема. Отже, це сміття.
По-твоєму, все, чого нема у твоїй базі, – сміття?
Правильно.
Хрінова ж у тебе база.
Вибачай.
Речі можна так легко розчавити чи понівечити.
Тому мені важко їх розпізнавати без належної вказівки.
Це ж не так і важко.
Як так?
Забудь.
Тебе програмував кретин.
На. Розважайся.
Сміття!
Ви почали роботу.
Сміття!
Добре, здаюся.
Подивимося, з чого той йолоп зробив твій мозок.
Під'єднатися до сміттєбота.
Ти ба.
За багато років
Маса вперше дозволив собі зацікавитися чимось
так само сильно, як раптовим бажанням мене побити.
Він багато тижнів просидів у хатинці сам,
роблячи сміттєбота розумнішим, ніж міг би зробити я.
Сміття!
Неправильно.
Шо! Це не сміття!
- Сміття! - Неправильно!
Сміття!
Ні!
Там ще трохи є.
Сміття!
Ти молодець.
Він добре їсть.
І, по-моєму, він усміхався.
Маса тобі всміхнувся?
Не мені.
Я не заходив. Але я...
Я підглядав.
Через вікно.
Ти здивована?
Пробач.
Я дивився лише мить.
Я теж так робила.
Тільки він ніколи не всміхався.
Значить, є прогрес.
У чому?
Що він далеко від матері?
Норіко, Маса – дорослий чоловік.
У нього свої таргани.
А крива усмішка, якраз навпаки, твоя.
Моя усмішка не крива.
Авжеж.
Тільки як нахиляєш голову.
А поїдь наступного разу зі мною.
У мене буде вихідний.
Глянула б, як він там.
Ми б глянули разом.
Добре.
Але ми глянемо не разом.
А окремо.
Робототехніками випадково не стають.
Кожен з нас щось шукає.
Маса ще не зрозумів, що саме, але він був близько.
Він кружляв навколо того, на розуміння чого витратив усе життя:
своєї самотності.
Отак.
- Що це? - Сміття!
Так.
- А це? - Не сміття!
Так.
- А це? - Сміття!
Так.
Е-е.
Не сміття?
Неймовірно, але правильно.
- Сміття! - Ні!
Ну як ти й досі такий тупий?
Видно, мене програмував кретин.
Ти запрограмував мене переробляти банки.
Біда в тому, що це була моя банка.
Стій! Куди ти несеш мій зарядний пристрій?
Викинути. Це ж сміття.
Не сміття. Не викидай, будь ласка.
Ми з тобою дуже різні, але певні патерни в нас однакові.
Нащо тобі так потрібен зарядний пристрій?
Він мені потрібен для підзарядки.
А мені для підзарядки потрібна кава.
Отже, банки з-під кави більше не сміття?
Недостатньо просто класифікувати предмети, бо їхня цінність може мінятися.
Тому треба питати:
що означає конкретна річ для її власника в певний момент?
Забудь.
Треба ще почаклувати над твоїм кодом.
То ти кажеш, що кава так само важлива для тебе,
як зарядний пристрій для мене?
- Так. - І в цю саму мить це не сміття.
Так!
Так. Точно. Правильно!
І хто тут тепер кретин?
Я чув таке у фільмі. Смішно, га?
Якщо ти так кажеш, то мабуть.
Спробуймо щось іще.
Ми в ударі.
Сміття?
Чи не сміття?
Не сміття.
Правильно?
Ходімо.
Тебе треба випробувати.
Ми йдемо надвір?
Так.
ОСІННІЙ ФЕСТИВАЛЬ КУЛЬТУРИ
Сміття!
Сміття чи не сміття?
Дивись, тату.
Не сміття.
Ти сказав, що шукаєш патерни.
Ти хмуришся на речі,
які мають для тебе якусь цінність.
Бо ти цінуєш смуток.
А чому ти смієшся тепер?
Маса не був схожий на жодного знайомого мені робототехніка.
У цю царину його привів не інтерес до роботів.
Пробач, що не розумію твоїх жартів.
Ти добре постарався, Шо-кун.
Він не мав на меті навчити роботів
розкривати в собі людяність.
Його вабило усвідомлення, що вони могли б розкрити її в нас.
Аж надто добре.
Я тебе бачу!
Що це ти робиш?
Так. Ти, з обличчям.
Не думай, що я не викличу поліцію!
Не можна це туди викидати.
Тікаймо!
Це сміття для спалення!
Бігом!
Біжімо! Швидше!
Швидше!
От зараза.
- Привіт. - Масо.
Сміття.
Масо. Прошу, стій.
Що це зі сміттєботом?
Та що з тобою?
Чому ти його вдарив?
Цей ходячий брухт на мене напав!
Він хотів позбутися сміття.
- Масо. - Що?
А як ще назвати того, хто крутив інтрижку, а сина лишив
на виховання іншому?
Перестань, Масо.
Ти справді його захищаєш?
- Що з тобою? - Не смій так говорити з матір'ю,
- Маса-сан. - Заткнися.
А.
То це була твоя ідея.
А він знав?
Не він.
Твій чоловік.
Він знав, що я не його?
Він ненавидів мене...
усе моє життя.
А я не розумів чому.
Я знала, що не треба приїжджати.
Ні. Що?
Не смій отак іти. Ти мусиш пояснити.
Чому ти тримала це в таємниці?
Чому ти мені не сказала?
Чому ти мені не сказав?
Чому? Чому він мені не сказав?
В ImaTech підписували угоду про нерозголошення. І дуже сувору.
Маячня.
Він же підписав угоду не про все своє життя.
Вас же він втаємничив у свою туфту про роботів.
Я не знаю, чому він тобі не сказав.
Може, він почувався безпечніше, не розкриваючи всю душу.
Маса прийшов до мене
за кілька днів до катастрофи, прямо посеред ночі.
Він був пригнічений. Схвильований.
Мені лестило, що він прийшов до мене по допомогу.
Але він був сам не свій.
Йому було страшно.
Можливо, забагато випив.
Він віддав мені домобота.
А я віддав його тобі, як він мені й велів.
Він не сказав, чому був наляканий?
Я не знаю, Сьюзі-сан.
Він лише сказав... він казав...
До вас єдиного я можу звернутися.
Я мушу їх захистити.
Значить, він таки тікав. Він знав, що на нього полює якудза.
Благаю вас. Клянуся,
коли я дізналася, що вони проти вас, я їх прогнала.
Виставила за двері.
Але ти не подзвонила мені.
І дарма. Тепер я це бачу. Прос...
Я не люблю таємниць.
Рісо.
Благаю. Бот напав на подругу тієї жінки.
Це все, що я знаю.
Пора.
Іду!
Знайдімо Сьюзі.
І поки вони не отримали доступ до бота, він був нешкідливий?
А де він тепер?
У моєму будинку. Ми бачили три точки GPS...
Узагалі-то чотири.
Що? Ні, три.
Чотири. Самі гляньте.
Що за чортівня?
Жовта точка – це...
Норіко у в'язниці.
Га?
Знаю, але, судячи з її поведінки, їй там добре.
Зелена – це ви.
Оранжева була в моїй обручці, перед приїздом ми помістили її в Санні.
А блакитна?
Не знаю.
Пошукаємо в історії.
Історію показує лише за два дні.
Мій син робить так само.
Знайшов.
31-30-29 СІЧНЯ
Ви були на фермі?
То, може, трекери встановив не якудза. Може...
- Може, то були... - А це з Нового року.
Стоп. А чому ця точка не рухається?
29-28 ГРУДНЯ
Давай.
Різдво.
21 ГРУДНЯ
А тепер рухається.
О боже.
Де це...
Господи. Це ж...
Аеропорт.
Мій будинок.
Це має бути він, так? Це має бути...
Я мушу знайти сина.
О ні, ні, ні.
Санні теж прямує до блакитної точки.
Даруйте. Вибачте.
ФЕСТИВАЛЬ СЕЦУБУНА
Біжімо сюди! Сюди.
Що таке?
Якщо я зайду, а вони не там...
Надія лякає.
Вони зі мною граються.
Що?
Вона рухається.
Агов.
Зен!
Маса-сан!
Масо. Зене.
Зене! Синку!
Зене. Масо.
Агов.
Мамо!
Зене.
Зене!
Синку! Я вже біжу!
Зене!
- Зене. - Мамо!
Синку. Зене.
Мамо!
Зене!
Мамо!
Іди!
Не ворушися, поки я не скажу.
І ні слова.
Зене.
О боже. Синку!
Синку!
Ні.
Не чіпай його. Не...
Зене!
Іди візьми її.
Сьюзі, ти...
Сьюзі!
Поможи!
Сьюзі!
Сьюзі.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова