NĚMECKO, JARO 1945
Tamhle je!
Jo!
Tak.
Teď si zastřílíme.
Kurva!
Pohyb! Chyťte toho hajzla!
Všichni vpřed!
Běžte!
Mám tě, vojíne.
Chci ho živého.
Naše mise může počkat.
Praporčíku...
Zběhnutí je zrada, vojíne.
Zrada Vůdce, zrada vlasti...
Zrada.
„Polsko, Francie, Itálie, Rusko.“ To ses nacestoval.
Opatrně, sakra. Pitomče.
„Železný kříž.“
„Odznak za zničení tanku.“
Bronzová spona za boj blízka.
A k tomu tvář jako od Arna Brekera.
V žilách árijská krev, ale srdce zbabělce.
Jsi hanba.
Z jakého důvodu zrazuješ svou vlast?
Tuhle válku jsem nechtěl.
Nikdo se mě neptal.
Navlékli mě do uniformy a já bojoval.
Šest let. Šest nesmyslných let.
S tím šílenstvím jsem skončil.
Utrpěli jsme porážky a ano, jsme teď na kolenou,
ale ještě není konec.
Postavíme se zas na nohy a vrátíme úder.
Máme to v krvi!
Bojujeme, trpíme, krvácíme a umíráme.
Ale jsme národ vítězů.
Jsme národ vrahů.
PERVITIN
Jsi pěknej tvrďák, to musím říct.
Hned se ti nezlomí vaz.
Takhle budeš trpět trošku déle.
Až se pochčiješ a posereš
a z držky ti bude jak hadr viset nateklej jazyk,
budeš se těšit, až bude po tobě.
Dörflere, ty prasáku!
Můžeme jet.
- A teď pěkně pro zlato. - Konečně!
Tamhle je táta!
Tati, pojď s námi.
To nejde, Karle. Táta tu musí zůstat.
Musí se postarat o Lottchen.
- Sbohem. - Mami, Karle! Počkejte na mě!
Lottchen...
Tati?
Tati, neopouštěj mě.
Vojáci!
KREV A ZLATO
Tati, vojáci!
U nás ve vesnici? Brigitte, Američani jsou tu!
Ne, to jsou naši. SS, myslím.
Cože?
Bože. Běž do sklepa pro portrét a pověs ho.
Nejsem tvůj poskok, Roberte.
Elisabeth...
Jmenuju se Elsa, vojáku.
Hej! Pusť ji!
To nic, Paule.
To je můj bratr.
Pasta pomáhá.
Elsa ji sama vyrobila.
Paule má zvláštní dar.
Jsi dost silný. Jako říšský maršál Gustav.
Náš starý vůl.
Teď už tě můžeme i zapřáhnout do pluhu.
To není dobrý nápad. Musíš odpočívat.
Jistě máš hlad, vojáku.
Jmenuju se Heinrich.
Heil Hitler!
Podplukovníku!
Robert Schlick.
Starosta a vedoucí místní skupiny k vašim službám.
Johannes Löwenstein.
Říká vám to jméno něco, pane starosto?
Ano, byl to Žid, který žil tady ve vesnici.
Měl tu rodiče a sourozence.
Löwenstein žil v Essenu, ale pravidelně sem za nimi jezdil.
Zaveďte nás k jejich domu.
Ale oni už tu nebydlí.
S hrdostí hlásím, že tu od roku 1938 žádní Židé...
Zaveďte nás k jejich domu.
Jak si přejete.
Následujte mě naší krásnou vesnicí.
Byl to pěkný dům, ale i pěkný požár.
Pár dní po tom, co jsme tu židovskou lůzu vyhnali.
Kdo si hraje s ohněm...
Co se stalo s věcmi těch Židů? Vzali si s sebou něco?
Směli si vzít jen oblečení. Nic víc.
Byl dům vypleněn?
Möller si vzal nějaký nábytek
a některé ženy si odnesly nádobí, povlečení a tak.
Nic jiného.
Americké letouny.
Celé dny tu bzučí jak komáři. Je jich víc a víc.
Můžete jít.
- Až vás budu potřebovat, pošlu pro vás. - S radostí, podplukovníku.
Jen jsem chtěl říct,
že tu mám hostinec, Kronprinz Rudolf.
Moc toho nemáme,
ale o to, co máme, se s vámi a vašimi muži rád podělím, pane...
- S tím počítám. - Ano.
Musíme to přebrat kámen po kameni. S tím bude sraní.
Kdybyste se s tím Židem držel zpátky,
řekl by nám, kam to přesně schovali.
Chtějí to zlato.
- Řekni mi to, Roberte. - No jo!
Tak odtud vypadneme. Začneme znovu někde jinde.
Jak si to představuješ? Není to tak jednoduché.
Mám děti.
Zvláštní, když nemáš koule.
Sonjo!
- Proč mi pomáháš? - Protože ty nacistické svině nesnáším.
Zabili nám otce.
Před dvěma lety ho odvezli za podvratné výroky.
Už se nevrátil.
Ti, co na něj donášeli, nás vyhnali ze statku.
Nechtěla jsem, aby se někdo zaměřil na Pauleho.
Protože jsem fešák!
Ano. A od té doby jsme tady.
Přešla tě chuť k jídlu, co?
- Řeknu ti tátův vtip o Hitlerovi. - Jo!
Brigitte, pospěš si. Pánové mají žízeň.
Tak vezmi tohle.
„Má nejdražší kurvo...“
- Prosím... - Ty jsi kretén, Dörflere!
No co? Za pár silonek vykouří každému.
Ovládejte se, pánové.
Nemáš tam něco lepšího než tuhle břečku?
Promiňte, praporčíku.
Tuřín nám už leze i ušima.
Na někoho, kdo umírá hlady, vypadá tvůj kluk dobře.
- Přesně. - To mi řekněte.
Proč není takový urostlý mladík na frontě a nebrání naši vlast?
Micho, běž oloupat brambory.
Zítra ráno objedete všechny statky. Naléhavě potřebujeme proviant.
Kdo ví, kdy se naskytne další příležitost.
Heil Hitler.
Tři piva.
Tenhle hostinec je teď moje ústředí.
Civilisté mají zákaz vstupu.
Podívej.
To budou Drážďany.
Sakra. Tam mám tetu.
Ranní ptáče dál doskáče!
A k tomu zlatu...
Snad si zohavený ksicht nemyslí, že ho odnese Vůdci?
Počkej.
Zapojil jsem všechny, co udrží lopatu. Jde to dobře.
Nemáme času nazbyt.
Francouzi překročili Rýn,
z jihu a západu se blíží Američani.
Podplukovníku!
Co?
Opravdu věříte, že prorazíme nepřátelské linie?
Najdeme způsob.
Muži jsou vyčerpaní.
V Alpské pevnosti naberou zpět sílu.
V horách budeme taky obklíčení.
Pochybujete snad o Vůdci, praporčíku?
- Přestal jste věřit v konečné vítězství? - Ne...
Nebo chcete taky dezertovat?
Jako ten vojín.
Jistěže ne!
Vítězství,
nebo smrt.
Jiná možnost není.
Nařídil jsem vám zajistit proviant.
Rogge, do práce. Sežeňte proviant.
Vyřídíte to vy.
- Nebylo by lepší, kdybych zůstal... - To byl rozkaz, praporčíku.
Ano, pane!
Jsi nejlepší, Rito.
Dobré ráno.
- Musím jít. - Potřeboval ses pořádně vyspat.
Dobrá snídaně ti taky bodne.
Paule přinese čerstvá vejce.
To nebude třeba.
Proč tak spěcháš?
Musím.
Nejdřív naber sílu.
Díky.
Hodila by se mi tu pomoc.
Moje žena a syn zemřeli při bombardování Hagenu.
Elisabeth byla v sedmém měsíci.
Lottchen to přežila.
Sousedi mi psali, že se jí ujali.
Tak se nejdřív aspoň převleč.
Nebo tě na dalším rohu zas oběsí.
Elso, někdo sem jede! Náklaďák!
Esesáci.
- Tamti? - Jo.
Krause, Niemanne. Vezměte zvířata.
Ano, pane!
Pojď sem, slepičko.
Kdák, tady. Pojď sem. No tak!
To je idiot.
Prostě tu zasranou slepici seber!
Co tady děláte?
Sháním proviant pro vojáky. Máš s tím problém?
Skvěle, Niemanne. Zloději slepic!
Neberte je všechny. Musíme z něčeho žít.
Ty jsi nějaká ostrá.
Paule.
Proč nám zabíjí zvířata? To nesmí.
Neboj se.
Za chvíli budou pryč.
Myslel jsem, že tahle havěť už je vyhubená.
- Nesmíte zabíjet naše zvířata. - Ticho, kreténe.
Nejsem kretén!
- Kdo tu ještě bydlí? - Nikdo. Jen já s bratrem.
A co ty tři šálky?
Bratr nerad pije z jednoho šálku dvakrát.
Takže je to kretén.
Hnusná náhražka kávy.
Co bych dal za lahodné kávové zrnko!
Ty nemáš muže?
Snoubenec je ve válce.
Jo? A kdy ti naposledy napsal?
Je to dávno, co? Ten už se nevrátí.
Víš to stejně dobře jako já.
Fešák.
Teď už ho ale žerou červi.
Vrať mi to.
Pojď si pro to.
Elso!
Vyhoďte ho, dělejte!
Ty mizerná děvko!
Zůstaneš venku, zrůdo.
Ne, ne, ne, ne.
Nestůj tam jako debil! Drž tu děvku!
- Dörflere, to nesmíš. - No tak.
Přestaň!
Pusť mě, ty prase!
Přestaňte, prosím.
No tak, taky sis už dlouho nezašukal.
Ale já půjdu první.
- Nejsme Rudá armáda. - Drž hubu, ty sráči!
- Jestli to praskne, zastřelí nás. - Jestli to praskne, tak tě zastřelím já.
Na, představuj si, že je to on.
Podvlíkačky dolů!
Jsi mrtvá.
Co se to tam děje?
Kurva.
Do prdele!
Paule.
To nic.
Díky za oblečení.
Ti sráči jsou v Sonnenbergu na dovolené.
Jmenoval se Hans.
Znali jsme se od malička.
Musíme jít.
Rita musí s námi!
Teď ne.
Tady přečkáme noc.
- Co se děje? - Musíme se vrátit.
Nemůžeme zpátky.
Musíme podojit Ritu, nebo bude křičet.
- Zapomeň na tu pitomou krávu! - Rita není pitomá. Čeká tele!
Nechápeš, že nás chtěli zabít?
Tak. To byl poslední steh.
- Jak to mohl ten vojín přežít? - Netuším.
Ta holka ze statku ho musela odříznout.
- Ještě to musím obvázat. - Polib mi prdel.
Jste zraněný ještě jinde?
Ne.
Nebojte se.
Ráno se na ten podělaný statek vrátím.
A necháte ho utéct potřetí?
Já tu svini dostanu.
No tak, Paule, musíš něco sníst.
Odpočiň si.
Vše v pořádku?
Paulemu se stýská po krávě.
Myslel jsem tebe.
Jsem v pořádku.
Díky.
Od narození jsem viděl svou dceru jen jednou.
V podstatě netuší, kdo jsem.
Možná jí beze mě bude lépe.
Děláš si srandu?
Týdny utíkáš po lesích a teď vyměkneš?
Proč jsem tě odřízla? Riskovala jsem život.
No tak. Jen kvůli dceři jsi ještě naživu.
Určitě jsi dobrý otec.
Elso?
To je dobré, Paule.
Co to děláš?
Nic. Běž spát.
Dobré ráno.
Ty tu pořád sedíš?
Na chvíli jsem zavřel oči.
Mrknul, nebo co?
Paule se ještě neozval?
Ještě ne.
Paule? Kde mám kávu?
Paule?
Sakra.
Musíme rychle pryč, Rito.
Podívejte, jak zdrhá.
Podívejte se na toho kreténa.
Kde jsou? Kde je ten vojín?
Nechal jsem je zmizet.
Kreténe.
Můžeš ho zabít, Dörflere. Nic ti neřekne.
Rito!
Nalož to hovado na náklaďák. A tu krávu taky.
Večer bude guláš!
Rito!
Paule!
Zachráníme ho.
Hledali jsme všude, pod každým kamenem. Žádné zlato tu není.
- Přiveďte mi starostu. - Ano, pane.
Našli jste to zlato?
Co je tohle?
Bratr té farmářky.
A vojín?
- Beze stopy. - Podplukovníku...
- Podplukovníku, jak vám mohu pomoct? - Kde je to zlato?
Zlato?
Ten Žid Löwenstein si chtěl koupit cestu ven.
- Z koncentračního tábora. - O tom nic nevím.
Víme, že v tomhle domě schoval krabici s 31 zlatými cihlami.
Všichni obyvatelé téhle díry se dostaví na náves.
Přesně ve dvanáct.
NEZASLOUŽÍM SI ŽÍT
Připravit...
- Sieg... - Heil!
Nedívej se tam.
Padej. Tudy.
Ve jménu Božím, stůjte!
„Nezasloužím si žít“?
Každý si zaslouží žít.
Ustupte.
Tvůj Ježíš, kazateli, byl jen syn židovské děvky.
Ten tě neochrání.
Co s ním chtějí dělat?
- Je tu jiný vchod? - Tudy.
Vy tam vevnitř! Padejte ven!
- Na náves. - Elso?
SS mají Pauleho.
Dělej, hni sebou!
Co se děje?
Pojďte s námi.
Dělej, hni sebou!
Umíš katův uzel?
Uvidíme, jestli mu to urve hlavu.
Dámy a pánové, dovolte mi představit vám Hrbáče ze Sonnenbergu!
Hrbáč měl hrb, ty debile!
Pojď!
„Nezasloužím si žít?“
Já vám ukážu, kdo si nezaslouží žít!
Uhněte! Běžte jinam.
Pauleho vzali nahoru.
Nenechávejte mě tu!
Mou pušku!
Tak nám Köhlere předveď, co tě ve škole naučili.
Pohyb!
Já vám ukážu. Tak!
Kdo je kretén teď?
Paule!
Elso?
Ne!
Paule!
Paule...
Musíme odtud pryč.
Vezmu ho.
Buď mi řekneš, kde je to zlato,
nebo začnu střílet lidi jednoho po druhém,
dokud nezačneš zpívat!
Prosím, ne!
- A začnu tvým synáčkem. - Elso.
Prosím, ne!
Elso, ne!
Nestřílet!
Vojíne!
Dělejte, tupci!
- Běžel nahoru. Padejte dovnitř! - Ano, pane!
Chyťte toho chlapa!
Pozor!
Kurva!
- Pokračujte! - A co Schröder?
Vojíne!
Dej mi svou zbraň!
Copak, vojíne, došla munice?
Je v pasti.
Běžte, chyťte toho hajzla!
Hni sebou, ty zasranej zbabělče.
Vidíš ho někde?
Kurva!
Jdi k čertu!
Do prdele!
Běží do domu. Jdi za ním!
Nazdar, vojíne.
Vojíne!
Kryjte se!
No tak! Všichni sem!
Pohyb, svině líné!
Vy dva jděte tamhle!
Ty pojď se mnou.
Podívejte se do stodoly. Někde ten šváb musí být.
Panebože.
Prohledali jsme stodoly. Není tam.
Uzavřete ulice, aby nemohl utéct přes pole.
Ano, pane.
- Pojď se mnou. - Ano, pane.
Tak. Snad to chvíli vydrží.
Děkuju.
Vy jste voják?
Byl jsem.
Moji synové.
Friedhelma zabili v Itálii, Petera ve Stalingradu.
Irmgard?
Počkejte.
Kde jsi byl? Všude jsem tě hledala.
Co se stalo?
Tohle je Heinrich. Snažil se Else pomoct osvobodit bratra.
Pauleho jsem pohřbil.
A co Elsa?
Esesáci ji odvezli do hostince.
Přestaňte.
Nesmíte tu nohu zatěžovat.
Může začít zase krvácet. Musíte si odpočinout.
Víte, proč tu ti esesáci jsou?
Zlato.
Jsou tu kvůli zlatu.
Myslí to vážně.
Je to složitá situace.
Viděli jste je. Zastřelí všechny, jednoho po druhém.
Tak co budeme dělat?
Ty ses zbláznil. Neudělal jsem to, abych o všechno přišel.
Roberte, válka brzy skončí. Pak budeme bohatí.
Chtěli mi zabít syna. Teď tu velí oni.
Roberte, počkej!
Budeš zticha, jasné?
Vy to nechápete. Nemáte rodinu!
Nikam nechoď. Nikomu ani slovo!
Roberte, to zvládneme!
Je po všem.
Co to má být? Hrajete si na kovboje a indiány bez Sonjičky?
Jako za starých časů? Tehdy jste mě taky nezvali.
Nenech ho trpět dlouho.
Dej to sem.
Prosím, Wilhelme. Prosím!
A je to.
A co teď?
Půjdeme si pro zlato.
...dorazili na předměstí hlavního města.
Berlín se tak stal bojištěm.
Obránci Berlína,
vaše ženy, matky a děti k vám upírají svůj zrak!
Proč nejíš?
To maso je tak křehoučké.
Musela to být šťastná kráva.
- Hofere. - Ano?
Odneste to.
Počkejte.
Tohle taky.
Nemusíš se mě bát.
Připomínáš mi dívku, kterou jsem kdysi znal.
Moc jsem ji miloval.
Ale nemohl jsem si ji vzít.
Rebecca byla Židovka.
Nemohl jsem s ní zůstat.
Tak jsem ji zastřelil.
Nechtěl jsem, aby ji poslali do tábora.
Chtěl jsem...
aby to bylo rychlé.
Teď to napravím.
Nikdy tě neopustím.
Vždy tě budu chránit.
Pojď se mnou.
Rebecco.
Löwensteinovi byli jediní Židé ve vesnici.
Byli nesmírně milí. Pak se proti nim zvedla vlna nenávisti.
Starosta patřil k těm, co proti nim vystupovali nejvíc.
Řekl, že musíme plnit svou povinnost národních socialistů.
„Ta židovská verbež sem nepatří.“
...volají po válce s Němci, střílí německé úředníky.
Přesně tak!
Proto žádám o pomstění Ratha!
Pomstěme Ratha!
A na podzim 1938, krátce před listopadovým pogromem,
se do vesnice vrátil jejich syn Johannes.
Bydlel v Essenu.
Přiženil se do bohaté rodiny obchodníka
a převzal firmu.
Pak přišla Křišťálová noc.
Vypadněte! Běžte! Zamořovali jste naše město už dost dlouho!
Vaše město? Moji předkové ho pomáhali stavět.
Na to už jste zapomněl, pane Schlicku?
Nerozumím tomu.
Nikdy jsme vám nic neudělali.
Zavraždili jste Ježíše! To jste udělali!
Jste lůza, nic víc!
Odkdy tebe zajímá Pán Bůh, Reinkobere?
V kostele jsem tě neviděl roky.
Záleží mi na blahu německého lidu.
Přesně tak. Chcípni, Žide!
Johannes si byl jistý, že se na ně chystá něco hrozného.
S ženou podnik prodali
a chtěli s Löwensteinovými odjet do Palestiny do exilu.
Jenže rodiče nechtěli.
Odmítli to.
Tady byli doma.
Byli Němci.
Židovská děvka!
Zbláznil ses? Co to proboha děláš?
To zlato bylo nejspíš z prodeje podniku.
Rozzuřený dav si ho nevšiml.
Až na Sonju a další lumpy.
Jen počkej!
Jak je to možné?
Viděl jste někdy lidi, když je popadne běs?
Šest let bojuju ve válce.
Sám jsem to zažil.
Chcípni, ty svině!
Jen jsem tam stál.
Nemohl jsem uvěřit, že se to opravdu děje.
O té noci už se nikdy nemluvilo.
Jako by se to nikdy nestalo.
Jako by Löwensteinovi nikdy nežili.
Povídalo se, že Johannese Löwensteina se ženou zatkli,
než stihli odplout do Palestiny.
To vysvětluje, proč esesáci obrátili v Löwensteinově zřícenině každý kámen.
A to zlato?
Starosta, Reinkober a Wirtz ho schovali.
Nejspíš chtěli počkat, až se situace uklidní, jenže přišla válka.
- Teď to zlato dostanou esesáci. - Nedostanou.
To není možné.
Nic tu...
Nic tu není.
Kde je?
Co?
- Myslíš, že jsme ho vzali? - To mi řekni ty.
Robert. To mohl být jedině Robert.
Teď je mrtvý.
Kde je to zlato?
To nemyslíš vážně.
Ne? Kde jsi vzal peníze na opravu střechy?
Ty se k ní ještě přidáš? Co to má být? Třeba ho máš ty!
Drž se ode mě dál, ty parchante!
Zavři hubu, mrzáku!
Idiote. Vrať mi tu nohu!
Počkat, něco tu je!
Co? Zlato?
„Nepokradeš.“
„Nezabiješ.“
Podělaný kazatel.
Kde je to zlato teď?
V kostele.
Nechtěli jsme, aby zlato získali vrazi.
Ukažte mi, kde je.
Co chcete dělat?
Dáme esesákům, co chtějí.
Kdyby lidi věděli, před čím se celou dobu modlili...
Co tam dole děláš?
Ten prsten mi sklouzl z prstu. Je moc velký.
Upravíme ho.
Myslel jsi to vážně?
Co?
Že mě budeš vždycky chránit.
Až do konce našich dnů.
Děkuju.
Co jsi to provedla?
Bratra jsem milovala, ty hajzle.
Tak se dobře vyspěte.
Ani omylem! Vytáhneme kazatele z postele.
To nebude třeba.
Nezabij ho, potřebujeme ho.
To zvládne.
Viďte?
Tady máte.
- Prosím. - Díky.
Kurva!
Amíci prolomili celou frontu. Budou tu za pár hodin.
- Bez zlata neodejdeme. - Prohráli jsme. Ty to víš.
Co mám dělat? Dokud tu velí ten šílenec...
K zemi!
Hej, vy tam!
Ten zasranej vojín.
Co chceš?
Tu holku.
Vyměním ji za to zlato.
Má to zlato.
Neříkej.
Dojdu pro ni, vojíne!
Rychle!
Podplukovníku!
Podplukovníku! Je tu ten vojín!
Má to zlato!
Podplukovníku?
Co se děje?
Kurva.
Kde je von Starnfeld?
Ten zkurvenej zbabělec si vzal kyanid.
Hlavně že kázal o vítězství.
Kretén.
- A ta holka? - Je pryč.
Co teď?
Teď velím já.
Tak kde je ta holka?
Je tu se mnou!
Vyjdu s ní ven!
Stůjte!
Sem půjde sama.
Tak padej, vesničanko!
Rychleji, Elso. Pospěš si.
Odhoď ten kabát.
K zemi!
Braune! Co dělá?
Netuším.
Kryj mě.
Rozkaz.
Díky Bohu!
Kde je Heinrich?
- Proč se ptáš? - Chtěl tě vykoupit.
Slyšela jsem výbuch. A výstřely.
Musím se vrátit.
Ale ne takhle.
Pojď se mnou.
Kdo myslíš, že je zastřelil?
Měla jsem je na mušce. Desateráky, dvanácteráky, divočáky.
Nebezpečné je, když zvíře jen zraníš.
Pak potřebuješ lovecké nože a dostat se blízko.
Jednou v Nimmertalu na mě vyrazil zraněný kanec.
- Tohle ho zastavilo. - Vyprávění počká.
Teď jsou na řadě ty nacistické svině.
Kde je to zlato?
Kam se podělo to milé děvče?
To, které jsem pokřtil.
„Nepokradeš“?
Mluv, zloději!
Slyšeli jste tu ránu? Co to bylo?
Dej mu krumpáčem.
Sonjo, přestaň. Bude řvát a vzbudí celou vesnici.
Dělejte si, co chcete.
Navštívím Irmgard.
Vím, že vdovičce zahříváš postel.
Kam se poděl celibát?
Obvazují ho.
Kvůli tomu lov neodvoláme.
„Milý Heinrichu,
bolí mě, že ti musím sdělit tuto novinu.
Lisbeth a Karl nálet nepřežili.
Zůstali zasypaní ve sklepě.
Lotte je ale živá a zdravá.
Vzali jsme ji k sobě.
Opatruj se.
Grete.“
To člověku láme srdce.
Asi budu brečet.
Vítej zpátky, vojíne.
Máš štěstí, že máme stejnou krevní skupinu.
A teď mi ukaž, kde je to zlato.
Nebo vyrazím do Hagenu a najdu tvého spratka. To se spolehni.
A pak ji utopím v kýblu.
Takže...
Kde je to zlato?
Dobře, kde?
V oltáři.
Ta mramorová deska se dá odsunout.
Na co čekáte?
Dobře...
Co jsi chtěl dělat?
Chtěl sis s vdovou žít na vysoké noze?
Všichni nejsou jako ty, Sonjo.
Nehraj si na svatouška.
Pohyb, vojíne.
Nehraj nám tu divadlo.
Do kostela!
Počkej.
Čeká je tam překvapení.
Jo!
To zlato tu je.
Co to je?
Do hajzlu.
Co to kurva bylo?
Nevím. Že by hněv Boží?
Dobré ráno, kazateli!
Právě včas na ranní mši!
Do prdele.
Vy jste ale pěkná dvojka parchantů.
Nastražená výbušnina?
- Heinrich. - Elso!
Stůj.
Braune, přines z auta bednu.
Ano, pane.
A ty...
pojď sem.
Možná přece jen zajedu za tvou dcerou. Co říkáš?
Vojíne?
Neslyším tě.
Kryjte se!
Velkolepé.
Sakra.
Rychle pryč!
To mě poser.
- Co to bylo? - Kdo vystřelil?
Ne!
Heinrichu.
Zbraň!
Kurva!
Jsi jen zasraná stará děvka.
Říkala jsem, že zranění kanci jsou nejnebezpečnější.
Kurva.
Ne!
Elso.
Kurva!
Elso.
Ale, naše dvě hrdličky.
Neruším na svatbě?
Vojíne, vojíne.
Ty jsi vážně ostrá.
Chceš to zlato?
Tak ho sežer!
Jdeme.
Volá Londýn.
Tady je přehled zpráv.
Německý rozhlas právě oznámil, že Hitler je mrtvý.
Opakuji.
Německý rozhlas právě oznámil, že Hitler je mrtvý.
Trefa!
Seržante, neměli jsme nejdřív vystřelit varovně?
Válka skončila. Vzdali by se, ne?
Co je s váma, Bakere? Budete fňukat,
že banda zasranejch skopčáků dostala co proto?
- Ne, jen... - Buďte zticha, Bakere.
Ty krávo!
Seržante, to musíte vidět.
Co je?
To musíte vidět na vlastní oči!
Je jich tu spousta.
Někdo se bude topit v penězích.
To mě podržte.
Bingo.
Musíme to nahlásit, ne?
Jo.
Nebo možná ne.
Dobré rozhodnutí.
- Přines z tanku pár beden. - Ano, pane!
Začněte sbírat cihly.
Dělej, tamhle je jedna a tamhle další.
Rychle, padáme odtud!
Miluju Německo. Je to nejlepší místo na světě.
HAGEN, NĚMECKO
Pane Wahrlichu?
Heinrichu? Grete, podívej, kdo tu je.
Heinrichu.
Podívej, Lottchen. Je tu tvůj táta.
Ahoj, Lottchen.
Tati!
Tati.
Překlad titulků: Drahomíra Rezková