Už to nemůžu déle odkládat. Musím o tom mluvit.
Ve středu se moje největší noční můra stala skutečností.
Autogramiáda byla na balkóně v druhém patře.
ANDY WARHOL - AMERICA STŘEDA 30. ŘÍJNA
Asi hodinu jsem podepisoval knihy America.
Když mi dívka ve frontě podala k podpisu tu svoji.
Byla moc hezká, opravdu pěkná a dobře oblečená.
A ona pak…
udělala, co udělala.
A tady se deník může psát sám.
Bylo tam tolik lidí s foťáky.
Bylo to tak šokující.
Bolelo to…
fyzicky.
A bolelo, že mě nikdo nevaroval.
Sedíte si tam, všichni jsou tak milí.
A nečekáte, že by se něco mohlo stát.
Nevím, co mě zastavilo, že jsem ji neshodil z toho balkónu.
A zrovna jsem si pořídil další zázračný křišťál,
který mě měl chránit a zajistit, aby se nic takového nestalo.
Bylo to jak ve filmu.
Jakoby mě znovu postřelili.
Bylo to neskutečné.
Byl jsem za komedianta.
Bavil jsem lid.
Dělal jsem, že to nic neznamenalo.
A nakonec to nic neznamená.
S tím musíte žít.
Doma jsem si dal dva Anglický muffiny s margarínem a česnekem,
což není moc dobré pro můj žlučník.
Měl jsem Campbellovu suchou polívku.
Byla dobrá.
A pak zavolala Pat…
a řekla mi, že je na mě pyšná,
a že jsem skvělý člověk.
To mi nikdy dřív neřekla.
Tak to máme.
A teď už o tom nemusím nikdy mluvit.
DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
MILUJI TĚ
Andy byl velice osamělý člověk,
celý svůj život zoufale toužil po lásce.
ITALSKÁ DOPISOVATELKA
Když byl kluk a věděl, že je gay,
Bylo pro něj nemožné svoji lásku jiným klukům projevit.
Takže se trápil.
Trápil se uvnitř.
Když potkal všechny ty šílený undergroundový umělce v New Yorku,
to už bylo o něčem jiném, protože už vlastně mohl mít
jakýkoli druh sexu, který by chtěl.
A ten smutný příběh s Jonem Gouldem.
Andy ho velmi miloval, ale uvnitř velice trpěl.
Je to příběh utrpení.
A celá jeho práce nabízí tolik otázek.
Podívejte se na ta elektrická křesla.
KURÁTORKA
Tohle je temná strana Warhola.
Není to všechno jen pop, jasné barvy a stříbrné polštáře.
Například ty řady o smrti a katastrofách.
Je těžké se na tyto obrazy dívat.
OBCHODNÍK S UMĚNÍM
Lidé tomu nemohou odolat,
zpomalují, když projíždí kolem nehody na dálnici.
Něco na tom je. Je to odpudivé, ale svádí vás to.
Myslím, že Warhol tomuto hluboce rozuměl.
Podle mě patří mezi ty
nejnevybíravější Warholovy obrazy.
Jsou vlastně studií smrti.
Když jsem Andyho sám natáčel,
ptal jsem se ho, proč pro své obrazy volil takové násilí.
Proč to elektrické křeslo?
Proč mrtvé ženy před autem? Proč vdova prezidenta?
Proč letecké nehody, katastrofy?
Jako vždy odmítl dát přímou odpověď…
UMĚLECKÝ KRITIK
…ale odpovědí vlastně je,
že ty obrazy jsou komentáře a popisy
světa, ve kterém žijeme.
Musíte se zamyslet opravdu hluboko.
Amerika je velice složitá, agresivní, šílená kultura,
plná úžasných příležitostí
a Warhol prostě zobrazuje všechny tyto neuvěřitelné rozpory.
Takže Warhol není ukryt.
V jeho práci jsou věci, které uvidíte, pokud je hledáte.
DENÍK ANDYHO WARHOLA VYDALA PAT HACKETOVÁ
Lidé mají dokonce i tendence nedívat se na temnou stranu jeho deníku.
ČTVRTEK 8. KVĚTNA 1986
Vyzvedl mě Wilfredo.
Šli jsme na show Perryho Ellise.
MÓDNÍ NÁVRHÁŘ
Na konci byla odmlka.
Vynesli Perryho…
a někteří plakali.
Řekli, že má AIDS.
Předtím říkali, že je jen nešťastný
a nervově se zhroutil, protože jeho přítel na AIDS umřel.
Celý tento týden se zaměřujeme na strach a fakta nemoci AIDS.
Je tu tolik strachu, že veřejnost AIDS staví vedle rakoviny
jako největší zdravotní problém.
Pro některé oběti AIDS nejsou lůžka,
ani sanitky, které by je odvezli, ani pohřební síně, kde je pochovat…
Co si doktoři o těch nemocných opravdu myslí?
Záleží jim na vás a chtějí, abyste se uzdravili?
Nebo je to jen byznys?
Třeba když dělám portréty,
opravdu mi záleží na tom, aby vypadaly dobře?
Nebo je to jen práce?
A to je jen takové pozlátko.
Tady nejde o život a smrt.
Opravdu… o čem je život?
Onemocníte a umřete…
to je vše.
Takže prostě musíte pořád něco dělat.
ŘEDITEL MUZEA ANDYHO WARHOLA
Warhol nebyl dlouho považován za opravdového umělce.
To pro něj muselo být v 80. letech zdrcující,
když si říkal: „Už mi došly všechny nápady.
Zničil jsem si kariéru
kvůli mé posedlosti médii a slávou, a protože jsem chtěl být vidět.“
Umělecký svět to nepřijímal,
ale nyní začínáme chápat,
že některé z jeho prací byly neuvěřitelně významné,
obzvláště ty práce, které odrážely katolické výjevy,
které nepřímo vypovídaly o pocitu zkázy v New Yorku,
který nepochybně souvisel s krizí AIDS.
Věřím,
že určitě AIDS, pohlavní choroby a všechny tyto věci
jsou určitou formou Božího soudu nad společností.
FOTOGRAF
700 Club, PTL Club a Jerry Falwell každý den říkali,
že AIDS je Boží trest za to, že jste gay.
Pamatuji se, že jsem šel do Kostela Jednoty.
Byl plný gayů.
Nebylo kam jinam se obrátit.
Takže spousta lidí se obracelo k Bohu.
UMĚLEC
Warhol chodil každou neděli na mši a vlastně zůstal dobrým katolíkem,
i když jeho životní styl byl zdánlivě pravým opakem.
Jak můžete takové věci sloučit?
V letech 1985-1986 Andy namaloval řadu obrazů na motivy
Poslední večeře Leonarda da Vinciho.
Snažím se najít jiný obchod,
který prodává sochu Poslední večeře,
ale jsou dost drahé.
Kolem 2 500 dolarů.
Tak se ji snažím najít levněji na Times Square.
Dělám tu Poslední večeři pro Iolase.
OBCHODNÍK S UMĚNÍM
Taky dělám ten Výbuch sopky.
Takže jsem asi komerční umělec.
Asi to tak je.
KURÁTORKA
Dostal specifickou zakázku od Alexandera Iolase
na počest da Vinciho Poslední večeře.
Velký Iolas.
ANDYHO ASISTENT
Byl to obchodník s uměním.
Malý Řek, který nosil boty na podpatku.
Ale já ho mám rád. Miluju ho.
Alexander Iolas dělal Warholovu úplně první show v New Yorku
s jeho kresbami.
Takže mezi nimi bylo skutečné spojení.
Pro ty obrazy Poslední večeře
Warhol udělal sérii velkých pláten, která jsou krásná a ohromující.
Myslím, že v této zakázce bylo konkrétně 22 obrazů.
Andy a motivy Poslední večeře dohromady, tato kombinace
rozpálila umělecký svět
a ukázala úplně nového Andyho Warhola.
Namaloval tak úžasné a obrovské obrazy
a Poslední večeři taky úplně změnil.
Je tam část, která je skutečná Ultima Cena,
ale je to jen inspirace.
Je v tom jeho obrovská tvorba.
Udělal žlutou Poslední večeři,
občas převrátí plátno, takže máme dva různé pohledy.
A je tam hodně opakujících se kopií.
Udělal kamufláž Poslední večeře.
Použil kamufláž, což je válka.
Element války.
To je ono.
Jinak to nejde vysvětlit.
A tento obraz spojil s tím náboženským.
Má vizi.
Nevím, který expert toto může vysvětlit.
OBCHODNÍK S UMĚNÍM A KURÁTOR
Práce velkých umělců mají několik interpretací.
Neexistuje ani jedna interpretace Poslední večeře,
Marylin, ani žádných jiných Andyho děl.
Ty pozdní autoportréty
jsou součástí Andyho problematiky s identitou
a jeho přechodu do mainstreamové společnosti jako gay,
kdy je skutečný Andy zamaskovaný.
Velice smysluplná díla.
Poslední večeře je shrnutí celého jeho uměleckého počinu.
Nejdříve se vrací k malování rukou,
ke svému hlubokému katolicismu.
Jeho ztotožnění s Kristem a jeho následovníky
je možná jednota gayů.
Také je to reakce na smrt Jona Goulda
a na ponuré prostředí New Yorku v polovině 80. let.
A je v tom i myšlenka, kterou představil Duchamp,
kdy umělecké dílo dokončí divák.
Takže ano, k Andyho práci můžeme přidat i naše vlastní pocity.
Takže nejde jen o umělce.
To my dílo aktivujeme, když se na něj díváme.
HLAVNÍ KURÁTOR MUZEA ANDYHO WARHOLA
Warhol vlastně představuje inspiraci pro mě a můj život.
MUZEUM ANDYHO WARHOLA
Dnes ho prohlašujeme za queer ikonu,
ale je těžké si to připustit… On tuto komunitu vlastně zavrhl,
nebo mohl udělat víc?
GAY RÁNO, AMERIKO
Šli jsme se podívat na průvod gayů.
GAY SPORTY NYC
Nejvíc tleskali gay policajtům a mně.
NEWYORŠTÍ BANKÉŘI
Fotil jsem.
Všechny krásky a krasavci museli nakupovat v SoHo nebo Fire Island.
Protože tady určitě nebyli.
Vypadalo to jak Halloween,
ale bez kostýmů.
Když probíhala krize AIDS, Warhol byl…
Podle jeho deníku se bál.
Bál se, že onemocní místo toho, aby cítil s ostatními
nebo se stal aktivistou, kterým mohl být.
A říkají, že lidi, co mají pořád sex
to mají v semenu.
Bojím se, že to chytím, když budu pít ze stejné sklenice.
Nebo když se budu vídat s těmi, co chodí do lázní.
Jsem tak nervózní.
Můžu to dostat, aniž bych cokoli dělal.
Někdy to mohlo vypadat sobecky,
že ho zajímali jen
jeho přátelé a jeho vlastní život.
JSTE „JINÍ?“
ČERNOBÍLÉ REKLAMY
Učenci rozebírali způsob, jakým Warhol v podstatě zanedbal AIDS.
Nebyl tím politickým aktivistou umělcem, kterého lidé chtěli.
Je důležité si uvědomit, že Warhol je také katolík…
ZNAMENÍ ŠELMY
…a stále chodí do kostela.
Nikdy by nedošlo k tomu, že by Warhol přispěl k hnutí,
které se snažilo upozornit na AIDS.
KAJTE SE A JIŽ NEHŘEŠTE!
Pokud se s tímto smíříte,
pak jeho pozdní práci uvidíte jako skutečný projev,
osobní projev toho, jak Warhol…
NEBE A PEKLO, JEDEN DECH DALEKO!
…jak přemýšlel o Kristu,
jako o výrazu empatie a odpuštění za AIDS.
POSLEDNÍ VEČEŘE (THE BIG C) 1986
Obraz The Big C namaloval během období motivů Poslední večeře.
Až když jsem v archívech našla zdrojový materiál,
kousky novinových titulků z New York Post slepené dohromady se slovem AIDS,
začalo mi docházet,
že v tomto obraze je spousta věcí, o kterých nikdo nikdy zatím nemluvil.
Existuje názor, že Warhol jaksi AIDS zanedbal
a já si říkám, že ho nikdo nikdy neocenil za to,
jak na tuto krizi reagoval prostřednictvím své práce.
V tomto díle vidím ozvěnu jeho počáteční práce.
Použití reklamních symbolů jako jazyka.
To oko z bramborových lupínků Wise.
Všudypřítomnost Boha.
Celá historie sexualizovaného motorkáře.
Jeden z jeho prvních sítotisků je Marlon Brando na motorce,
jeho ikonický obraz.
Jedna věc, která je vždy přítomná
v jeho dílech, jsou queer odkazy.
Znamení šelmy je další černobílá reklama,
kterou Warhol dělal, což je 666.
ZNAMENÍ ŠELMY
S těmito čísly si můžete hrát a otáčet je
a zvláště v těchto obrazech vidím přímo
jazyk, který se používáme, když mluvíme o AIDS.
Takže tu máte Znamení šelmy, 666,
Nebe peklo jsou jeden dech daleko,
Kajte se a již nehřešte.
Tyto odkazy jsou velice důležité
v této pozdní fázi jeho kariéry, kdy hodně přemýšlí o smrti.
Umřeli lidé, kteří mu byli velmi blízcí
na nemoc, která je zahalena morální krizí a hanbou.
Warhol tohle všechno zpracovává dohromady.
Tady je důraz na Kristovu tvář,
který hledí dolů na gesto své ruky,
což znamená odpuštění.
Vychází slunce!
- Vyfoť ten východ slunce. - To je Jonny.
Možná je to odpuštění jemu samotnému
za to, že chtěl dělat věci, které by v jeho víře
byly vnímány jako hřích.
Probíhá tu konverzace o víře, sexualitě,
strachu, odpuštění a vině.
A když tento milostný příběh spojíte dohromady,
všechno to na plátně exploduje.
Pro mě je obraz The Big C synonymem rakoviny gayů.
Tímto způsobem říkal, že AIDS je součástí této konverzace,
ke které dochází na plátně.
A je to spojené s tím, jak Warhol uvažoval o Kristu.
Takže jeho výrok o tom, že jeho práce má jen jeden rozměr
a pokud v jeho práci něco hledáme, nic tam nenajdeme,
jednoduše není pravdivý.
Takže pokud se nyní podíváte na Poslední večeři, drama je zásadní.
PÁTEK 9. LEDNA 1987
Rozhoduji se, kdy poletím do Milána.
Vernisáž mojí Poslední večeře pro Iolase je příští čtvrtek.
Prostě se mi nechce do Evropy.
Je tam hrozná zima.
Usnul jsem u MTV s rockovými videy
a měl z nich noční můry.
NEDĚLE 18. LEDNA 1987
Vstal jsem v šest ráno a sbalil se.
V New Yorku bylo krásně, takže se mi nechtělo pryč.
Chris Makos mě vyzvedl.
FOTOGRAF A KAMARÁD
KENNEDYHO LETIŠTĚ
Je tak ironické, že ta Poslední večeře je jeho úplně poslední výlet.
Probudil jsem se v Miláně.
Šel jsem do galerie na tiskovou konferenci v 11 hodin.
Andy dorazil do Milano velmi nemocný.
Bolel ho žlučník,
jeho obličej byl jako kostra.
250 novinářů.
Bylo to děsivý a hloupý.
Pokládali mu různé otázky a Andy jim neodpovídal.
A na konci se zeptali:
„Co pro vás vlastně znamená italská kultura?“
A Andy řekl:
„Miluju špagety.“
No tak.
Všechny nás škádlí.
Je mnohem chytřejší.
Byl jsem se spoustou slavných lidí
a nikdy jsem nezažil takový humbuk kolem celebrity.
Lidi se kolem Andyho jen hemžili,
jako by to byl nějaký Bůh.
Teď se budeme fotit.
Pak už basta, finito, dobře? Do toho.
Už to mám za sebou.
Našel jsem Iolase ve VIP místnosti.
Byl celý zabalený v látce, jako stařenka.
Později jsem se dozvěděli, že odešel z nemocnice, aby nás vyzvedl.
Iolas byl opravdu moc milý.
Museli ho odvézt zpátky do nemocnice.
Alexander Iolas umřel ne příliš dlouho poté.
Pak Daniela Moreraová začala vše přebírat.
Andy byl tak sklíčený.
Fotografové říkali: „Chceme vidět nějakou akci.“
Říkala jsem Andymu: „Zasměj se.“
Začala jsem skákat.
Chtěla jsem mu pomoc, dostat ho z té sklíčenosti.
Říkala, že má chřipku a já věděl, že to od ní dostanu.
- Vrátíme se. - Jo.
Za chvilku jsme zpátky.
Tolik se toho dělo. Bylo tam spoustu zábavy.
Byly tam nonstop večeře, akce a večírky.
Měl jsem oběd s Gianni Versacem.
Šel jsem do jeho zámku.
Byl ohromný.
Tak úchvatný.
Gianni dělal kostýmy pro Salomé v divadle La Scala.
Dal nám lístky.
SALOMÉ / REŽIE ROBERT WILSON, 1987
Seděl jsem v boxu a sledoval operu.
Pak jsem musel jít na moji večeři.
Hodně jsem jedl.
A Daniela mi kašlala do jídla.
Už dva dny jsem odolával,
když mi mluvila s chřipkou do tváře.
Nakonec jsem to vzdal a dostal ji.
Možná… jsem udělala tohle. To je všechno.
Strašně to zveličili.
Nebyla jsem nemocná, nemusela jsem ležet.
O pár dní později jsem dokonce odletěla do New Yorku.
Ozval se mi a říkal, že mu není dobře.
Přišel Chris a objednal polívku, každou minutu mi měřil teplotu.
Skákalo to nahoru a dolů.
Protože byl postřelen, musel být opatrný se žlučníkem.
V jeho stavu člověk nesmí jíst příliš tučná jídla.
A samozřejmě v Itálii je všechno všechno mastné
a to ho prostě uvnitř dráždilo.
Teplota mi vystoupla na 37,7, tak jsem začal brát vitamín C.
A rozbolel mě žaludek.
Pořád jsem bral Valium a nemohl jsem spát.
Vrátil jsem se domů úplně vyčerpaný.
Pamatuji se, když jsme se vraceli v tom Concordu, nemohli jsme se dočkat.
Dorazili jsme do New Yorku.
Opravdu mi nebylo dobře.
Vincent dělal tu televizní show
a žádná celebrita neměla čas.
Tak jsme použili modelku.
…není to romantické?
Chodíš se bavit často?
Ne, protože pořád pracuju.
- Ale… - To je skvělý.
Jednou za čas mám o víkendu rande, takže…
Když jsem s ní dělal ty scény,
seděl jsem v divné pozici a měl jsem bolesti.
A nepřestalo to.
ANDYHO PŘÍTEL
Věděl jsem, že se něco děje,
protože jsme měli jít na film a šli jsme na 3. Avenue
a zrovna když jsme chtěli přejít ulici, Andy řekl:
„Asi bych měl jít domů.”
Měl jsem strach.
Vysadili mě.
Přišel jsem dovnitř a zamkl jsem psy na chodbě,
protože mě otravovali.
Šíleli.
Nechápali to.
Ucítil jsem ostrou bolest.
Asi žlučníkový záchvat.
Takže vyhodím všechno nezdravé jídlo.
Mojí filozofií je, že nemá cenu žít, pokud člověk není zdravý.
Zdraví je bohatství.
Je to lepší než peníze
a kamarádi
a láska
a všechno ostatní.
ÚTERÝ 17. ÚNORA 1987
Ráno jsem se připravoval
na moje vystoupení na módní přehlídce v Tunelu.
VYDAVATELKA DENÍKU ANDYHO WARHOLA
Donutil se. Nedopustil, aby ho fyzické věci…
omezovaly.
MÓDNÍ ŘEDITEL ČASOPISU INTERVIEW
V Tunelu byla módní přehlídka.
Andy předváděl a já jsem tam byl s ním.
Bylo vidět, že má bolesti.
Obvykle, když měl Andy někde dělat modela,
byl…
Vypadal opravdu skvěle.
To vypadá dobře!
Uděláme cokoli budete chtít. Jen se bavte.
Ten den jsem Andyho neviděl, dokud nepřišel.
Musím říct, že nevypadal moc dobře.
Poslali mi oblečení
a vypadám v tom jako Liberace.
Hadí kůže a králičí srst.
Mám do toho jít naplno a být novým Liberacem?
Byl tam Miles Davis.
Nevěděl jsem, že jste umělec!
Opravdu?
Bože, kamarádi mi budou tolik závidět.
- Proč? - Že tu s vámi jsem.
- Aha. - Jo, to budou.
Jsou to vaši velcí fanoušci.
Dohodli jsme se, že on pro mě bude deset minut hrát hudbu
a já ho za to namaluju.
- A já vám namaluju portrét. - Tak dohodnuto.
- Dobrá, dohodnuto. - Dobře?
- Jo, jasně. - Miluju vaše umění.
- Dobře, já vás namaluju. - Jo!
Miles dostal oblek na míru za 5 000 dolarů,
měl zlatý noty a tak.
Já jsem nedostal nic.
Byli tak zlí, takže jsem vypadal jak chudý příbuzný.
A na konci mi dokonce řekli, že chodím moc pomalu.
A já jsem se tak snažil.
STŘEDA 18. ÚNORA 1987
Spal jsem tak tvrdě,
že mě ani nevzbudil telefon Pat v devět hodin.
A když jsem to nezvedl,
vystrašila se, protože to se nikdy předtím nestalo.
Tak zavolala na druhou linku a Aurora to zvedla v kuchyni.
Pat ji poslala za mnou do pokoje, ať se mnou zatřese.
Ale já jsem chtěl, aby mě nechala spát.
Byl tak unavený.
To se stalo poprvé, ale říkala jsem si: „On musí být…“
Nevím, co jsem měla myslet.
Andy se deníku nesvěřil, ale 20. února 1987
byl přijat do New York Hospital, aby si nechal odstranit žlučník.
POKOJ
Ten žlučník už mu měli vytáhnout dávno.
VICEPREZIDENT
Ale nemocnice a smrt ho dost znervózňovaly.
Andy ani nechtěl, abych s ním byl u té operace.
Nechtěl nikoho. A Já mu řekl: „Já přijdu.“
Viděl jsem ho ležet v posteli, bylo asi tak pět hodin večer
a už byl pod sedativy a spal.
Neměl jsem příležitost s ním mluvit.
A opravdu jsem…
Byl jsem opravdu nervózní a bál jsem se, že to nepřežije.
V sobotu mi řekli, že je všechno v pořádku.
Myslím, že jsem plánoval
jít za ním do nemocnice v neděli ráno.
Zavolal mi.
PŘIDRUŽENÁ VYDAVATELKA
Měl slabý hlas a říkal: „Nemůžu jíst.“
Ptala jsem se: „A co jíš?“ A on na to: „Želé.“
A říkala jsem mu:
„Jakou má barvu? Žlutý, oranžový nebo zelený želé?
On říkal: „Červený želé.“
Jen tak jsme se škádlili.
Prostě se z toho chtěl dostat a mluvit o tom až pak.
Nechci brečet na kameře.
Vystřihnete tohle?
Tama mi zavolala a říkala: „Andy umřel.“
A já jsem řekla:
„Ne, neumřel. To není pravda. Já mu zavolám.“
Zavolala jsem a hlas, který to zvedl, zněl jako Andy.
Tak jsem řekla: „Andy!“
On byl v té době můj celý svět.
A, jo…
ANDY WARHOL ZEMŘEL VE VĚKU 58 LET
WARHOL JE MRTVÝ VE VĚKU 58
Naplnilo se to nejhorší, když mi zavolal Fred
kolem půl sedmé, hned po jeho smrti.
ZEMŘEL KRÁL POPARTU
Nemohl jsem tomu uvěřit.
Nikdo nevěřil.
A protože byl gay, všichni se ptali na jeho životní styl
a spekulovali, jestli neumřel na AIDS.
Řekli jsme: „Podívejte. To nás nezajímá. Chceme vědět, co ho zabilo.“
Byla to žaloba za neoprávněné zabití.
Warholovi starší bratři, John a Paul
se domáhají náhrady za zanedbání povinné péče.
New York Hospital a 11 dalších obžalovaných
obviňují z hrubé nedbalosti.
Myslím, že budeme moci prokázat, že umřel předčasně,
že to byl skvělý umělec,
a že měl žít mnohem déle, než jen do 22. února 1987.
Warhol podstoupil operaci žlučníku v New York Hospital 21. února
a následující den umřel na srdeční arytmii.
Advokát tvrdí, že chudokrevný a podvyživený Warhol dostal
více tekutin, než jeho tělo dokázalo vstřebat,
nebyl správně monitorován a zemřel na vnitřní utonutí.
ANDYHO SYNOVEC
Kdyby strýček Andy
neumřel po té operaci žlučníku
a po těch komplikacích,
myslím, že dnes by pořád žil.
I přesto, že vznikla fáma, že Andyho smrt způsobila infekce HIV/AIDS,
pitva potvrdila, že zemřel na komplikace
po operaci žlučníku.
Nemocnice vyjasnila soudní spor o nespravedlivém úmrtí
s pozůstalostí Warhola a nepřiznala žádnou odpovědnost.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna, jedem.
Na smrt nevěřím,
protože tu nejste a nevíte, že jste umřeli.
Na smrt nevěřím,
protože tu nejste a nevíte, že jste umřeli.
6. SRPNA 1928 22. ÚNORA 1987
Na smrt nevěřím, protože tu nejste a nevíte, že jste umřeli.
MATKA
Já… opravdu nevěřím na smrt, protože…
nevíte…
jste tu…
Jste tu, přímo tu. Nevěřím na smrt…
protože tu nejste a nevíte…
že jste umřeli…
Já si říkám, že šli do města.
Že šli do obchoďáku a odpoledne se vrátí
a prostě čekám, až se vrátí.
ŠÉFREDAKTOR ČASOPISU INTERVIEW
Pohřeb byl na apríla u svatého Patrika.
Nejvíc si pamatuju tu velikost a obrovské množství lidí,
z nichž s ním všichni byli nějak spojeni.
Myslím, že všichni byli v šoku.
Bylo to jako poslední večírek.
Úplně.
UMĚLEC
Bylo to zdrcující, protože…
na jednu stranu jste se chtěli zhroutit a brečet,
ale na druhou stranu jste na veřejnosti
a byla to událost plná celebrit.
Byli tam všichni z New Yorku.
Bylo to opravdu intenzivní.
I když byl Andy, docela oprávněně, vnímán jako pasivní pozorovatel,
rád bych připomněl jednu jeho stránku…
HISTORIK UMĚNÍ A KAMARÁD
…kterou odhalil jen svým nejbližším přátelům.
Jeho duchovní stránku.
Někteří z vás tímto mohou být překvapeni,
ale opravdu tuto stránku měl a byla klíčem k jeho umělecké duši.
Znalost této jeho tajné zbožnosti
nevyhnutelně mění naše vnímání
umělce,
který svět oklamal a přesvědčil jej,
že jeho jedinou posedlostí jsou peníze, sláva a osobní kouzlo.
A že byl chladný až bezcitný.
Nenechte se mýlit prvním pohledem.
Tento lhostejný pozorovatel byl ve skutečnosti andělem.
Andyho odstup,
vzdálenost, kterou udržoval mezi sebou a okolním světem,
byla především nevinnost a umění.
I když stále v myšlenkách,
Andyho náboženství se v jeho díle objevilo teprve před dvěma nebo třemi Vánocemi,
kdy se pustil do série s motivem Poslední večeře,
inspirované sádrovou maketou
Leonardova veledíla, kterou našel na Times Square.
Andyho užití popových námětů, ke vzpružení posvátných předmětů
představuje důležitý průlom v náboženském umění.
A jak úžasný a prorocký
je jeden z jeho posledních obrazů,
který jednoduše oznamuje:
„Nebe a peklo jsou jen jeden dech daleko!“
Smuteční řeč Johna Richardsona…
…a všechno to o duchovním životě Warhola bylo strhující.
Pro mě to bylo docela překvapení.
Neexistovaly žádné queer studie, to přišlo až po jeho smrti.
Nikdo nebyl ochotný mluvit o AIDS a Warholovi.
Když se rozhodl, že přijme zakázku na sérii motivů poslední večeře,
rakoviny gayů a AIDS, což byl v tu chvíli téměř rozsudek smrti,
myslíte, že tohle hrálo nějakou roli v jeho tvůrčích rozhodnutích?
Ne.
Ne, protože obchodník s uměním, který si tyto obrazy objednal
měl za to, že budou ideální pro Itálii.
Bude se to líbit bankám.
Ano, Alexander Iolas tyto obrazy objednal.
A ukázalo se, že Iolas má AIDS.
Tato nemoc je všude kolem Warhola.
Každý, kdo si tohle období 80. let prožil,
musel na AIDS neustále myslet.
Tohle je další dílo, které je součástí této série,
kde píše: „Velké C“.
Ukažte mi to.
Co znamená to C?
To velké C znamená buď Ježíš Kristus
nebo rakovina gayů.
Kde berete tento dojem? Jen mě to zajímá.
Veškerá Andyho práce je jen o grafice.
Možná si jen myslel, že tam bylo prázdné místo a to C tam pasovalo.
To slovo gay tam musíte přidat,
aby z toho byla rakovina gayů, no ne?
Písmeno G tady nikde nevidím.
Neříkat nic může znamenat cokoli v jakémkoli z jeho obrazů.
Myslím, že přílišná snaha o odtržení jeho prožité zkušenosti
poškodila způsob, jakým můžeme jeho dílu plně porozumět.
Takže pro mě je asi nejdůležitější
dívat se na tuto práci jinak.
Je třeba myslet na AIDS, Jona, katolické kořeny Warhola,
stud, strach a tohle všechno, když se na plátno díváte.
JSTE „JINÍ?“
Slyšela jsem, jak někdo v muzeu říká: „Tento hrdý gay.“
Ano, byl hrdý
a byl gay,
ale nebyl nutně hrdý na to, že je gay.
Prostě to tak bylo.
Nechtěl být klišé.
On nechtěl být slavným gay umělcem.
Chtěl být slavným umělcem.
O tom, že byl Warhol queer je těžké mluvit
i s jeho blízkými.
Tahle problematika tabu a odsuzování ohledně homosexuality
stále existuje v tom, jak mluvíme o historii.
Přiznal Andy barvu?
On se nikdy neskrýval, takže…
Proč musíme říkat, co jsme?
Jednou z mých nejoblíbenějších chvil s Andym byl koncert Liberace.
HUDEBNÍ SÁL
Myslím, že publiku bylo úplně jedno,
jestli byl Liberace gay nebo ne.
Přišli tam čistě na podívanou.
Andy nikdy nemusel říct:
„Já jsem gay.“
To je jako ptát se Liberaceho.
„Liberace, jsi gay?“
„Vy se rozhodněte.“
Naprosto chápu, jak to myslíte,
ale tady máme příležitost odstranit stigma
a když řekneme: „Je Liberace gay nebo ne? Vy rozhodněte,“
to není žádné rozhodnutí. To je prostě fakt.
Jasně.
Tyhle konverzace s vámi
jsou jako s psychiatrem,
protože… tak nějak vyvoláváte vzpomínky, které mám,
ale musíte mě do nich ukecávat.
A tahle videa mi připomínají tu dobu
a připomínají mi můj tehdejší vliv.
Tohle je drag fotka Andyho Chrise Makose.
Vypadáte dobře jako drag, Andy.
No, to je… Jo, to jo.
- A máme pět… - Fakt, protože jsem…
- Pět dalších s různými pózami. - Já pracuju…
Ne, já pracuju s agenturou ZOLI
a říkal jsem si,
kdybych neměl práci jako kluk, tak bych mohl být holka…
Nepovažoval jsem se za gaye.
Jasně, že jsem byl gay.
Ale byl jsem prostě sám sebou.
Ta myšlenka coming outu nám byla všem cizí.
Měl jsem přítele,
ale neříkal jsem: „Mimochodem, jsem gay.“
Jo, tyhle fotky jsem nesnášel.
Byl jsem kvůli nim na něj naštvaný.
Vypadá tak smutně.
Myslel jsem si, že jsme na dobré cestě
ke spoustě dalším portrétům.
Ony většinou říkaly:
„Vždycky jsem si myslela, že Andy Warhol je divnej
a teď mi to znovu potvrdil.“
Takže… Jo, stěžovalo mi to práci.
SLOUPKAŘ
Všichni pro Andyho pracovali.
Záviselo na něm jejich živobytí.
Christopher Makos je příklad člověka, kterého Interview vytvořilo, objevilo.
Ne tak docela, hmm…
V jistém smyslu jsme jeho kariéře pomohli.
- Stejně tak… - Bobe, zastav. Začni znovu.
- Dobře. - Znovu.
Mluvil jsem o tom, jak Andy objevuje věci,
takže tohle by byl dobrý příklad.
Byli si dobře vědomi
toho tajemna a image, které vytvářeli.
Možná si to prostě nechci připustit.
Nechci vytahovat takové téma.
A do dnešního dne, ať už dělám cokoli,
myslím na Andyho jak si ho pamatuji a říkám si, jak by to chtěl on.
Jasně, že je to kult!
FILMOVÝ TVŮRCE
Zdá se, že jak plynou roky, oni ten kult Warhola udržují
jak by mělo být, v jejich paměti.
Lidé, kteří k němu mají nejblíž jsou jako rodina.
Nějak člověka vidíte
a pak se ten obrázek snažíte silou udržovat,
určitým způsobem ochránit.
DENÍK ANDYHO WARHOLA VYDALA PAT HACKETTOVÁ
Na obale toho deníku stojí:
„Vydala Pat Hacketová.“
ANDYHO ASISTENT
Vždycky jsem chtěl vědět,
jestli si Andy ten text pročítal
a dělal opravy nebo ne.
Jo, četl si je.
Nosila jsem mu je jednou týdně, nebo každé dva týdny
a měl je v kanceláři.
Dal mi vědět, když něco nebylo v pořádku
a já to opravila.
Znovu jsem si přečetl úvod Pat. Už dlouho jsem to nečetl.
Jak to uspořádala a jak ho chtěla zpracovat,
což je zajímavé, ale myslím, že tam toho dost chybí.
JEDOVO DVOJČE
Pat v deníku píše, že Jed měl ložnici ve čtvrtém patře,
což není pravda.
Měli společnou ložnici.
Ve čtvrtém patře byla kancelář toho interiérového designu,
ale byla to ložnice.
Asi to možná mělo být…
myšleno, že Jed a Andy mají oddělené pokoje,
a proto tam byla další ložnice,
ale to nebyla pravda.
Jed spal v Andyho ložnici.
Vždycky, jo.
Možná, že…
Pat sama…
se vyhýbala pravdě.
Má to být jen Andy.
Takže musíme Pat věřit
a jistě to jsou jen jeho slova,
ale nevím, nikdy nevím…
Víte, nebyli jsme si tak blízcí, takže…
On umí výborně mystifikovat.
A tak nějak…
nikdy nic neřekl na přímo.
Pat se asi snažila chránit image.
Co říkáte na lidi, kteří říkají,
že jste deník směrovala tak či onak?
Jako…
za jakým účelem?
Chci říct…
Proč…
Znáte ty náramky, co se nosívaly?
S tím: „Co byl udělal Ježíš?“ Vždycky je to: „Co by chtěl Andy?“
Mluvíte s různými lidmi o různých věcech.
V deníku jsou věci, o kterých mluvil se mnou
a kdyby v deníku chtěl jiné věci,
tak by ho nechal psát někoho jiného.
Na co by se lidi měli ptát, je:
„Co vám řekl a pak řekl, abyste to do deníku nepsala?“
Tohle.
Ale to je mezi ním a mnou.
Snilo by se někdy Andymu,
že vaše každodenní konverzace skončí v knize?
Jo, o tom to celé bylo,
ale samozřejmě jsme nevěděli, že umře tak brzy.
Když jsem deník zveřejnila,
říkala jsem si: „Dobře. Udělala jsem, co jsem měla udělat.
Co chtěl, abych udělala
a doufám, že jsem to udělala dobře.“
Pak se rozkoukáte a nemáte…
Už nemáte tu rutinu, kterou jste milovali
se svým kamarádem.
Vždycky jsem věděla, že Andy je… o něco starší,
takže asi umře dřív.
Ale pak bych měla Jeda.
Tohle je Archie Warhol a myslím, že nás má rád.
Jo, myslím, že tak to je. Je to tak, Archie? Dobře? Jo.
Ale nedlouho potom
no, víte…
Jed zemřel v letu 800.
Nyní další aktuální zprávy o této rozvíjející se události.
Předpokládá se, že letoun 747 explodoval ve vzduchu,
asi 32 kilometrů jižně od Long Island v New Yorku do Atlantského oceánu.
JEDŮV PARTNER
Já…
nevěřil jsem tomu.
Máte nějaké zprávy o tom, kolik lidí bylo na palubě?
Na palubě bylo 212 cestujících a 37 členů posádky.
Musíte pochopit, že to byl chaos
a nikdo nic nevěděl.
Přišel jsem do bytu Jeda a Alana, abych uklidnil Jaye a Toma
a Pat Hacketová byla na telefonu s tou leteckou společností, TWA a JFK
a snažila se zjistit, kde budou těla
a… další informace.
Našli tělo a já jsem šel na pláž
a samozřejmě náš dům u oceánu
byl přímo na letové dráze.
Přímo z mojí postele
jsem viděl lety TWA do Evropy.
Byla to největší akce pod vodou, kromě výbuchu Challengeru.
Takže všechno prohledávali přes rok.
Snažili se přijít na to, co se stalo.
Bylo do toho zapojeno přes 1 000 agentů FBI.
Mluvili o konspiraci.
FBI dnes vznesla nové otázky,
že střela nebo nějaký světlý předmět
byl viděn na obloze ve stejnou dobu, kdy došlo k výbuchu letu TWA 800.
Máme informace o tom, že na obloze něco bylo.
Vidělo to několik lidí.
Tolik lidí přísahalo, že vidělo, jak letadlo něco zasáhlo.
Nevím.
Zase taková záhada…
Předpokládali, že šlo o nějaký terorismus
a já si říkal: „Kdyby to byl nezamýšlený útok,
snad by nám to řekli.“
A později jsme se dozvěděli přesně, co se stalo,
protože šlo o výbuch uvnitř letadla.
LETOVÝ ZÁZNAMNÍK NEOTVÍRAT
Tenkrát jsem si pronajímal dům a bylo opravdu hrozné,
když na břehu vyplavovaly kousky letadla.
Lidé v první třídě byli asi odtrženi…
takže nebyli spáleni a tak.
Prostě spadli do oceánu,
takže jeho tělo bylo nedotknuté.
Jaký byl vždycky. Dokonalý.
Osud ho prostě…
chtěl, on musel zemřít.
Bylo to tak, že…
Bůh si opravdu bere ty nejlepší jako první.
Proč to tak musí být?
Říkal jsem si, že Bůh je dost chamtivý,
Ale…
A pak, když jsem to pochopil,
nikdy jsem nebyl v šoku, nikdy jsem se nezastavil a pracoval jsem,
protože jsem měl připomínku Jedovy lásky.
Ta ruší všechno ostatní.
Jakýkoli jiný… strach. Pomohla mi ho překonat.
Prostě musíte jít dál, musíte pokračovat.
To neznamená, že mi nechybí.
Já ho miluju, myslím na něj každý den.
Přežili jsme tu velkou bouři, kterou pro nás byla infekce HIV.
Přes to jsme se dostali.
Do New Yorku se mnou přišlo asi tak 30 mužů.
Myslím, že z nich žije jen jeden.
Možná dva.
Všichni jsou mrtví. Všichni umřeli.
Bylo to otřesný.
Pro mě to bylo jako palba ostřelovačem.
Třeba jste šli na večírek a byl tam Joe
a pak vám v pondělí volají: „Věděl jsi, že Joe v neděli zemřel?“
Pak si říkáte: „Počkat.“ Já…
Bylo to fakt…
A pak zemřel Jed při letecké havárii.
Je to srdcervoucí.
MILOVANÝ BRATR JED JOHNSON
MEZINÁRODNÍ PAMÁTNÍK LETU TWA 800
Na ostrově je památník. Chodíme tam každý rok 17. července.
Nikdy nezapomeneme na 17. července 1996.
Ale chci, abyste věděli,
že všichni vaši milovaní budou v našich srdcích žít navždy.
Byla to velká ztráta.
Já jsem chápal, co Jed chce,
ale přál jsem si, aby jim to s Andym vyšlo.
Myslím, že Andy ho měl opravdu rád a…
myslel jsem si, že jim to klape.
Setkal jste se někdy s Jonem Gouldem?
Ne.
Nedávno, na retrospektivě ve Whitney,
v místnosti s portréty za mnou někdo přišel a řekl:
„Chci ti představit Jaye Goulda,
dvojče Jona Goulda.“
Nikdy jsem se nesetkal s Jonem, ale…
Věděl jsem, že existuje, takže…
Říkal jsem si, že je to zajímavý, že je tady,
je to dvojče a jmenuje se Jay.
Říkal jsem si, co to všechno znamená?
CELOŽIVOTNÍ SBÍRKA HARRIETT GOULDOVÉ PŘEDBĚŽNÁ JEDNODENNÍ DRAŽBA
Už za pár minut zahájíme tuto dražbu
pozůstalosti Harriett Gouldové.
BOSTONSKÝ ČASOPIS SUNDAY POST
Jsme dražební společnost pozůstalostí.
Co ten akvarel? Kdo dá 50 dolarů za ten akvarel?
Dvacet dolarů a začínáme. Dvacet pět dolarů a začínáme.
Tohle je Harriett Gouldová, která pochází odtud, z Amesbury.
Umřela na konci 90. let.
JONOVA MATKA
Měla tři děti, jedno z nich zemřelo v 80. letech.
Jmenoval se Jon Gould.
Myslel jsem si, že to bude tradiční, ryze americká dražba,
než jsem šel na půdu
a objevil ten kousek, který mi utkvěl v paměti.
Podívám se dolů a ejhle, stojí tam: „Jon / Andy Warhol ’83.“
Tento nález úplně změnil směr
celé této dražby a jak jsme ji plánovali.
Harriett byla velice uzavřená.
A když se zamyslíte nad Andy Warholem
a jejím synem ve vztahu s ním,
jak byste tohle reflektovali v 80. letech?
To je kultura před 30 lety.
Já si myslím,
že měla tyhle věci
a nastavila to tak, že věci i dům musely být prodány
podle jejího uvážení.
Takže ona věděla, co dělá. Věděla, že to vyjde na povrch,
ten jejich blízký vztah.
Když jsme procházeli domem,
došlo mi, že tam musí být další poklady.
Tenhle je podepsán: „Andy Warhol Jonovi 1982.“
Kulturista.
Tohle je z roku 1983:
„Vyzvedla jsem Jona.
Přivezl mi krásné perlové šaty a sako od Halstona.“
Takže Jon tohle nechal udělat pro svoji matku.
Něco takového se už nebude opakovat.
Andy měl jen pár partnerů.
Před Jonem to byl Jed Johnson.
Když opustil Andyho, Jed pokračoval v provozování
dekoratérské firmy se svým partnerem Alanem Wanzenbergem.
Jeho bratr Jay Johnson firmu po jeho smrti převzal
a provozuje ji dodnes.
A najednou jsem našel Kennyho Scharfa.
Kenny Scharf i nadále tvoří ve svém studiu na Venice Beach.
Keitha Haringa.
Keith Haring byl průkopníkem queer aktivismu,
přispěl k pamětní dece AIDS v roce 1987.
Zemřel na komplikace způsobené HIV/AIDS v roce 1990.
Pak jsem najednou našel Jean-Michela Basquiata.
Tohle je bunda od Jean-Michela. Je to neuvěřitelná kožená bunda.
Našli jsme tři Jean-Michel Basquiaty
v domě v Amesbury ve státě Massachusetts.
To se nestává každý den.
Takže jsem si myslel, že už toho víc nenajdu
a byl jsem zase na té půdě, vše na kolenou prohledával.
Dostal jsem se do jedné krabice
a našel tam básně, které Jon psal Andymu.
Z Andyho pohledu jsem to už znal
z knih, které sepsal okruh jeho přátel.
A teď jsem najednou viděl Jonova vlastní slova.
Nebylo to jednostranné.
Andy byl do Jona zblázněný, ale Jon Andyho taky miloval.
O tom není žádných pochyb.
V pokoji s rozsvícenými světly, závěsy široce otevřené.
Dívám se na kalifornskou noc
dva dny před Academy Awards.
Cvičím nahý na hustém světlém koberci,
točím se s celou místností…
Rodeo Drive se blýská jako náramek s drahokamy.
Třes v mávajícím zápěstí.
Západ slunce, Chris mi to zavěsil.
Myslím na ty časy,
filmový průmysl.
Kde je ta rodina?
Kde je ta spojitost?
Na protest trávím noc sám.
Najít lásku, která něco znamená.
Můžeme mluvit o spojitosti,
o lásce pro druhé, o tom, jak ovládat své pocity.
Život jde do kina, tak, jak jsme chodili my.
Andy, občas sedíme doma a díváme se na televizi u starého stolu,
kdysi používaného dělníky, jíme zeleninu.
Ahoj Katy! Ahoj Frede!
Ahoj Katy! Ahoj Fred!
Dobrá poezie.
Myslím, že by byl hrdý na svůj vztah s Andym,
obzvláště teď.
On je, jako spousta lidí,
součástí tohoto příběhu naší měnící se kultury k akceptace.
Je součástí tohoto příběhu.
MAJITEL MR. CHOW
Kontroverze o gayích a o tom všem stále probíhá,
stále to není vyřešeno.
A také rasismus v této zemi.
Je to všechno dost bolestivé.
Myslím, že existuje spousta opomíjených lidí…
Nevím, jestli jde o to, kdo obraz namaloval nebo co.
Ale…
Černoši nejsou nikdy zobrazováni realisticky v…
nebo nejsou zobrazováni vůbec v současném umění.
SPOLEČNÁ DÍLA JEAN MICHEL BASQUIAT A WARHOL
Negativní reakce jejich společné výstavy
opravdu Jean-Michela zasáhly.
…MASKOT UMĚLECKÉHO SVĚTA.
Vinil za to Andyho.
Takže na nějakou dobu ukončil komunikaci.
A samozřejmě Andyho zasáhly stejně.
Viděli se, než Andy umřel,
ale jejich vztah už nikdy nebyl stejný jako dřív.
V té době se stala spousta emotivních věcí,
které k hodně problémům přispěly.
Jean-Michel měl pocit, že se zaprodal.
Spolupracoval s Andym,
který nebyl ve svém nejtvořivějším období.
Tak Jean-Michel měl tento vnitřní boj
a Andy měl o Jean-Michela velký strach.
Ty drogy. Myslím, že byl dost zklamaný.
Byla to dynamika otce a syna.
Vidíte, jak váš syn zlobí. Někdo, koho opravdu milujete
je v zoufalé životní situaci na drogách.
Byl z toho nervózní.
Andyho smrt Jean-Michela zasáhla ve velmi citlivou chvíli.
V uměleckém světě ztrácel část svého postavení.
Vztahy s některými obchodníky s uměním nebyly tak dobré, jako dřív.
Měl problém s drogami
a o svém postavení byl prostě dost přecitlivělý.
SPISOVATEL A KRITIK
To odcizení se smrtí Warhola
jen prohloubilo a zhoršilo.
A i když se před smrtí Warhola nestýkali,
Jean-Michel byl jeho smrtí prostě zdrcen.
6. SRPNA 1928 - 22. ÚNORA 1987
MAJITELKA GALERIE
Byli téměř jako pár.
Nemyslím si, že je náhoda, že Andy umřel v únoru ’87
a Jean-Michel umřel v srpnu ’88.
JEAN MICHEL BASQUIAT: NEBEZPEČÍ NÁHLÉHO ÚSPĚCHU
V Číně panuje názor,
že každý má svou míru
a pokud se vám dostane příliš moc slávy, neustojíte ji.
Jen velmi málo lidí zvládne tolik slávy.
Takže, pokud se to stane, umřete.
Například Elvis Presley,
Marilyn Monroeová,
James Dean
a tragická smrt Jean-Michela.
To pokračuje.
Velký básník umírá mladý.
Po dlouhé noci v klubu M.K. 12. srpna 1988
se Jean-Michel vrátil do svého bytu na Great Jones Street.
Jeho přítelkyně Kelly Immanová si myslela, že se nic neděje,
když ráno nevstal z postele, protože obvykle přes den spal.
Později toho dne ho našla ležet na podlaze
s kaluží zvratků u úst.
Na vaně byly nalezeny krvavé injekční stříkačky.
Jean-Michel byl prohlášen za mrtvého po příjezdu do Cabrini Medical Center.
Pitva prokázala, že zemřel na intoxikaci směsí drog.
UMĚLEC
PROSINEC 1960 - SRPEN 1988
Bylo mu 27 let.
Stále je tu k odhalení spousta příběhů o tom,
že Warhol byl člověkem
se skutečnými vztahy.
A ne jen mechanický voyeurem,
i když se o tento image opravdu snažil.
Jeho osobní život zůstává skrytý.
Alternativa toho stroje.
Warholova práce je zčásti o tom, že byl queer,
ale myslím, že umění vždy převládá.
Je to spíše zjišťování toho, kdo jsme,
než vyjadřování.
Tvoření je zkoumáním toho, kdo jsme.
Neříkáme jen,
že tohle jsem já a dáme to na plátno.
Stále je tu touha vidět povrch…
…jednoduchost.
Myslím, že Warhol byl velmi dobrý ve skrývání tolika částí svého života.
Nikdy nebudete vědět všechno.
Můžete udělat milión filmů,
napsat milión knih,
ale nikdy mu nepřijdete na kloub.
A doufám, že to tak zůstane.
Bylo toho mnohem víc, co mohl nabídnout
a je zajímavé, k čemu došlo krátce po jeho smrti.
Veškerá kritika úplně obrátila.
Andymu, který nikdy neměl výstavu v Muzeu moderního umění,
je plánována retrospektiva,
hodnota jeho děl stoupá
a najednou je všude okamžité uznání:
„Páni, tohle byl génius naší doby.“
Myslím, že Andy nikdy neskončí. Bude to pokračovat dál.
Jeho pravdy se budou víc a víc naplňovat,
jeho obrazy se budou více napodobovat a budou v povědomí každého z nás.
Myslím, že to nikdy neskončí, půjde to dál a dál.
ÚTERÝ 3. LEDNA 1978
Když jsem se vrátil z kanceláře, hodně jsem telefonoval.
Pak jsem šel k Halstonovi vyzvednout Biancu.
Vařila…
a celej dům voněl po cibulích a hamburgerech.
Vzali jsme si taxíka na 86. ulici
a konečně jsme trefili správný čas na Horečku sobotní noci.
PARAMOUNT UVÁDÍ
A dostali jsme se tam.
HOREČKA SOBOTNÍ
NOCI
Ten film byl prostě skvělej.
Ukázali Travoltův velký sólový tanec.
Asi je to nový druh fantasy filmů.
Máte zůstat tam, kde jste.
A staré filmy byly filmy jako V newyorském přístavu.
Museli jste se dostat z přístavu a najít cestu na Park Avenue.
A teď vám říkají, že je lepší
zůstat tam, kde jste, v Brooklynu…
a Park Avenue je třeba se vyhnout.
Protože jinak byste mohli být nešťastní.
Je to o lidech, které by nikdy ani nenapadlo ten most překročit.
Proto je to fantasy.
A New York vypadal tak úžasně.
No ne?
Překlad titulků: Zuzana Maklakowska