UNDER 2. VERDENSKRIG VAR PARIS UNDER TYSK BESÆTTELSE I FIRE ÅR,
OG FRANSKMÆNDENE MÅTTE UNDERKASTE SIG NAZISTERNES AUTORITET OG UNDERTRYKKELSE.
VED KRIGENS AFSLUTNING VILLE EN UKENDT MODEDESIGNER
DUKKE OP OG BLIVE FRANKRIGS BILLEDE PÅ HÅB.
DET HER ER HISTORIEN OM, HVORDAN KREATIVITET
HJALP MED AT FÅ GEJSTEN OG LIVET TILBAGE I VERDEN.
INSPIRERET AF SANDE HÆNDELSER
Min kære.
Jeg er ligeglad med andre designere.
De keder mig. Det har de altid gjort.
Men, mademoiselle Chanel, han er jo Christian Dior.
Lad nu være.
Jeg er her for at tale om modehuset Chanel. Mit comeback.
Min første kollektion, siden jeg lukkede min butik i begyndelsen af krigen.
Dior bliver hædret på Sorbonne i dag.
Var De klar over det?
Fuldstændigt og lyksaligt uvidende.
De arrangerer et tilbageblik på hans mest berømte design,
siden han begyndte for otte år siden.
Ja, jeg...
Jeg hører, at monsieur Dior er et nervevrag nu for tiden...
...og at han gemmer sig fra verden og har det elendigt,
fordi han ved, at han ikke fortjener den hæder.
Jeg... Jeg har ondt af alle de studerende, der er spærret inde på Sorbonne,
og som skal udholde ham i dag.
Dior. Dior. Dior.
Godmorgen.
Beklager forsinkelsen.
I deler tydeligvis min begejstring for denne historiske dag.
Der bør ikke gå så meget længere med monsieur Dior.
Dior. Dior. Dior.
Det bliver værre. Jeg har brug for Deres hjælp.
I guder.
Han lukker mig ikke ind, og nu vil han aflyse det hele.
- Cecile. - Ja?
Hvornår er pigerne klar?
Hvornår skal De bruge dem?
Nu.
Madame Zehnacker?
Madame Bonjean. Vi begynder med modeopvisningen
efterfulgt af monsieur Diors forelæsning.
- Er der et problem? - Nej, intet problem.
Det er bare sådan, monsieur Dior foretrækker det.
Dior. Dior. Dior.
Der er det, ikke? Døden.
Madame Delahaye, fortæl dem det. Jeg...
Jeg kan ikke gå derud.
Dior. Dior. Dior.
De damer, skynd jer. Gør jer klar, tak.
Hurtigt, hurtigt.
Madame, vi aftalte, at De ikke skulle spå mere i dag.
- Monsieur insisterede. - Ja, og nu insisterer jeg igen.
De skulle tage af sted, når De havde givet monsieur hans lykkeamuletter.
Vi har kun to kort mere.
Stop. Begge to.
Christian, du har ikke mere tid. Jeg har allerede sendt modellerne ud.
Mesdames og messieurs, Christian Diors værker.
De ved, at det ikke er lig med selve døden.
Kom nu. De studerende er så unge, smukke og levende.
De vil stille spørgsmål, og du bliver blændende.
BARSÆT
Dior! Dior!
Tak.
Monsieur Dior.
Tak.
Det er en stor fornøjelse at byde Dem velkommen.
Den første modedesigner, der taler på Sorbonne i vores 700 år lange historie.
Tak.
Som verdens mest berømte designer i næsten et årti
er De så tilfreds med det, De har skabt, og den revolution, De har startet?
Det eneste, jeg ønskede,
var at designe det smukkeste tøj til kvinder,
der nogensinde har eksisteret.
Med Deres første kollektion i 1947 hjalp De menneskeheden finde skønheden
og viljen til at leve igen efter rædslerne under 2. verdenskrig.
Er det det, de lærer jer?
Vi har inviteret de bedste couturedesignerstuderende
fra hele verden til at gøre os selskab i dag.
Det er virkelig et højdepunkt i mit liv. Tak.
Monsieur, skal vi gå i gang?
Vores første spørgsmål.
Monsieur Dior, goddag.
Goddag.
Coco Chanel vender tilbage til Paris i denne uge
efter otte år i eksil.
Hun var verdens mest berømte designer inden krigen,
og hun planlægger at indtage den kongelige couturetrone igen.
Hvordan har De det med det?
Så må jeg jo finde et andet sted at sidde.
Mode. Mode. Hvad er mode? Mener I, at Dior er mode?
Diors design er ekstravagance.
Jeg har ikke tid til ekstravagance.
Nej, enkelthed. Det er min stil.
Kjolen skal ikke bære kvinden. Det er kvinden, der skal bære kjolen.
Og nu i en alder af 70 vil De gøre comeback.
Det er inspirerende.
Hold nu op, skat. Jeg ville aldrig forlade modehuset Chanel.
Aldrig.
Jeg opbyggede det selv. Se, hvad jeg har skabt.
Det er det eneste, jeg ejer.
Og nu er der mere behov for mig end nogensinde.
For at være helt ærlig, skat, og skriv det her:
Christian Dior ødelagde fransk couture, og jeg kommer for at redde den.
Monsieur Dior?
Ja?
Er det sandt, at under besættelsen af Paris
lukkede Coco Chanel sit atelier
og nægtede at designe kjoler til nazisternes koner,
mens De fortsatte med at designe og tjene penge?
Lad os holde os til mode.
Åh, nej. Nej, det er et glimrende spørgsmål,
og jeg vil gerne svare på de spørgsmål, I gerne vil stille.
Mademoiselle Chanel havde sin egen virksomhed,
og det var hendes beslutning at lukke.
Jeg var...
Jeg var et nul, der arbejdede for Lucien Lelong.
For dem, der oplevede krigens kaos...
...fire års besættelse, de mørkeste dage i vores liv...
Og ja, vi solgte vores design til nazisternes koner og kærester.
Der er sandheden,
men der er altid en anden sandhed, der lever bag den.
1943 - 3 ÅR INDE I NAZISTERNES BESÆTTELSE AF PARIS
Mesdames og messieurs,
hvis I ikke har jeres rationeringskort, kan vi ikke give jer mad.
Vær nu venlig. Vær nu venlig. Vær nu venlig.
- Må jeg komme foran Dem? - Nej. Nej, beklager.
- Men dag efter dag løber de tør for mad. - Sådan er det for alle.
Jeg er ikke bare mig selv.
Det... Vi kæmper alle.
Ikke mere mad! Der er lukket.
Stop. Lad os se Deres papirer.
Hvorfor chikanerer I os dag ud og dag ind?
- Deres papirer. - I har set mig gå forbi hver dag.
Må jeg i det mindste få mit kamera?
Mademoiselle. Undskyld, at vi stopper Dem, men vi skal se Deres papirer.
Javel.
- Og hvor skal De hen? - På arbejde.
- Hvordan har De det her til morgen? - Hans, hvordan har vi det?
Jeg keder mig.
Hans keder sig.
Og jeg er ensom.
Hvordan har De det, mademoiselle?
Keder De dem, eller er De ensom?
Måske begge dele?
Jeg må have glemt dem derhjemme.
Jeg kan gå tilbage efter dem i min frokostpause.
Skal vi gå med Dem hjem nu for en sikkerheds skyld?
Ligger De i soveværelset?
Hvis De ikke har Deres papirer, skal vi anholde Dem.
Lad være.
Det er bare en simpel forglemmelse.
Simple forglemmelser har enkle løsninger.
Vi vil nødig skulle gøre Dem fortræd.
Stop! Stop!
De kan da ikke løbe i de dumme sko.
Nej, lad være.
- Stop, lad være, nej! - Stå stille.
Stå stille.
Jeg vil ikke gøre Dem fortræd.
- Skynd dig. - Stå stille.
Stå stille.
Gunther!
Er du uskadt? Du gjorde det. Fælden virkede perfekt.
- Hun bløder. - Jean, tag hans pistol.
- Catherine... - Det er okay. Det er ikke mit blod.
Ham her har penge.
Godt. Tag dem.
Der er jeres enkle løsning.
Kom så!
Vive la Résistance!
- Hjælp! - Baghold!
To nazisoldater er blevet skudt. Det er modstandsfolk!
Væk fra gaden, inden de begynder at anholde alle.
- Af sted! - Hvilken vej?
- Løb fra dem! - Denne vej.
Vi kan ikke tage tilbage til de andre studerende i aften.
- Og der er plads til mig? - Ja.
- Vi tager os af dig. - Skynd dig, Jean.
Kom. Skynd dig.
Hvor er Deres mand? Hvorfor er han ikke sammen med Dem?
Hvor bor De?
- Lige der. - Gå hjem.
Indenfor, alle sammen!
Væk fra gaderne!
Gå hjem. Lige nu. Af sted!
Begge to, indenfor. Nu.
- Drik. - Tak.
Gå hjem!
Hvor skal vi skaffe ammunition til den her?
Vi har dem her. De er fine.
- Hvad er det? - I Tyskland kalder de...
Fulgte nogen efter dig?
- Nej. - Sikker? Jeg hørte råb udenfor.
Hvem er du?
Hvem er du? Svar mig. Hvem er det her? Hervé.
Hervé, hvem er den mand?
Det her er min lejlighed, okay? Og du svarer mig.
Hvor er min søster? Hvor er hun?
Hervé ville gerne svare, men jeg har bedt ham lade være.
Tak.
Nu fortæller du, hvad der foregår.
Du bekymrer dig for meget.
Overdrevet, meningsløst bekymret. Og nervøs.
Og det får dig bare til at bekymre dig endnu mere.
Nej, nej. Nej, undskyld. Nej. I må gerne være her,
men modstandsbevægelsen overfalder nazisterne i det her kvarter,
og så tager du den her fremmede med ind i lejligheden.
Det er tåbeligt.
Kunne monsieur Lelong udbetale løn i denne uge?
- Vi må tale sammen alene. - På et andet tidspunkt, måske.
Jeg ved, at det er stressende for dig, Christian, men det er nødvendigt.
Du skal ikke tænke på mig, Hervé.
Hvor kommer alle de penge fra?
Nazisterne har givet Lelong lov
til at sælge kjoler til Spanien og Sydamerika.
Og så er der et eller andet arrangement... så der er mere arbejde.
- Hvad laver du? - Balkjoler.
Balkjoler?
De eneste, der holder fester lige nu, er nazisterne,
og De laver balkjoler til dem.
Det er Dem, der er tåbelig. De er en tåbelig gammel mand.
Du må nægte.
Og så bliver jeg fyret.
Og så har vi ingen penge. Og hvad gør du så?
Næsten alle pengene går til dig og jeres indsats.
Jeg ved bare det her:
Du har gjort præcis det, du lovede, at du ikke ville gøre.
Du er nødt til at undskylde.
- Hvad er jeg? - Det er du.
Jean udfører vigtigt arbejde og hjælper pariserne med at kæmpe imod.
Jeg undskylder, monsieur Dior, for mit dårlige ordvalg.
Og vi er alle er meget heldige, at Catherine har en bror som Dem.
Hør her. Vi kan ikke gå ud de kommende 72 timer.
Bare rolig. Vi går umiddelbart efter det.
Catherine, jeg vil jo gerne have, at du bliver.
Ja? Bliver du?
Vi får Jean ud, når det er mørkt.
Og så tager vi alle af sted.
Vil du ikke godt høre på det, jeg siger?
Jeg kan ikke sove, hvis jeg ikke ved, hvor du er.
Godt, I kan blive.
Godt. Nej, du har ret.
Ja, I må gerne blive.
I må blive her.
Det er nok en bedre idé. Mere sikkert.
KRIGSFANGELEJR 50 KM UDEN FOR PARIS
Hun taler ikke tysk.
Lad være med at røre mig.
- Coco. - Hvor...
- André? - Og hvem er De?
Jeg har papirer og skal hente fange 4332.
- André? André? - Hold hovedet nede.
Er det dig?
Mademoiselle, jeg fik at vide, at løsladelsen af Deres nevø
blev godkendt som en personlig tjeneste. Og at ingen må vide det.
Jeg er her efter André. Han er den eneste, der betyder noget.
Jeg kan betale Dem. Jeg kan...
- Jeg har penge. - Vil De betale?
Ja. Hvad som helst. Jeg har penge.
Tror De, at De kan købe mig?
De kan ikke købe mig.
- Nej. - Nej! Lad være.
- Nej, De må ikke skyde. - Vent! Vi fik besked på at tage penge med.
Det var det, hun mente.
Var det op til mig, var han død.
- Måske også Dem. - Det er det gudskelov ikke.
Lad være.
- Tag Deres nevø. - Gudskelov.
Tak.
Coco, jeg elsker dig.
- Kom. Vi må... - Kom, vi tager hjem.
Her. Op.
Præcis som De bad om, Herr Spatz. Det er gjort.
- Var hun taknemmelig? - Taknemmelig?
Hvem går op i det?
General Schellenberg gør. Han vil møde hende om tre dage.
Sørg for, at hun og baronen når tilbage til Ritz.
Uskadte.
De eneste, der holder fester lige nu, er nazisterne,
og De laver balkjoler til dem.
Hvordan har han det?
Han er i bedring.
Han var så lille, da han kom i pleje hos mig.
Da min søster døde.
Han havde brug for mig, ligesom han har brug for mig nu.
Det vigtigste er, at han er hjemme nu.
Ja, takket være dig.
- Jeg står i gæld til dig. - Du skylder mig ingenting, Coco.
De kigger slet ikke på det!
Monsieur Balmain, jeg har ingen tid at spilde
med at kigge på design, jeg ikke bryder mig om.
Hvad er det, De ikke bryder Dem om?
LUCIEN LELONG GRUNDLÆGGER, MAISON LELONG
Jeg ser intet i det. Intet.
Bortset fra den ideelle eftermiddagstunika i sort crepe de chine.
Monsieur Balmain, De blev ikke bedt om at designe tunikaer.
Nej, De blev faktisk bedt om at designe balkjoler.
MADAME RAYMONDE ZEHNACKER DIREKTØR
Vores deadline er om fire dage,
og balkjoler er en anelse mere ekstravagante end tunikaer.
Flere detaljer.
For eksempel noget i stil med det her, monsieur Balmain.
Monsieur Dior.
Det her er en smuk, smuk kjole.
Og tusind tak, fordi De designer det, De blev bedt om at designe.
Det er min favorit indtil videre.
Ja. Bravo, Christian.
- Den er faktisk virkelig smuk. - Tak.
- Hvis De ville se på mine tegninger... - Ja. Det vil jeg gerne.
Monsieur Lelong. Jeg nægter at designe, før De fortæller, hvem de er til.
Pierre, De burde undlade at stille spørgsmål,
som De ikke ønsker at høre svaret på.
Måske burde jeg så afholde mig fra at designe og trækker vejret.
Pierre.
Fra at være!
Au revoir.
Meget kløgtigt sammensat, Christian.
Lagene er en meget tankevækkende idé.
Kunden anmodede om, at De er der, når hun skal prøve den.
Jeg vil ikke indblandes i noget ud over designet.
Hun anmodede om Dem personligt.
- Det kan jeg ikke. Beklager. - Christian, det er De nødt til.
Vi har ikke råd til, at de her mennesker vender os ryggen.
Send en syerske.
- Hun har anmodet om Dem. - Hvorfor?
Det ved vi ikke.
- Vi sender Dem. - Men jeg har hendes mål.
Jeg kan lave en kjole til hende, uden at hun skal til kjoleprøve.
Jeg beder om så lidt.
Og i dette tilfælde beder De om for meget.
Men De er jo direktør for banken.
Hvad mener De med, at I ikke kan overføre pengene?
Min familie er afhængig af de penge.
Mademoiselle, De har ikke længere adgang til den konto.
Hvad? Det er mit firma. Mine penge.
Deres kompagnoner flygtede ud af landet ved krigens begyndelse.
Og de er ikke længere kunder hos os.
Pengene står ikke længere i Wertheimer-navnet.
Men det kan de da ikke beslutte uden min tilladelse.
Jeg kan kun sige, at de har gjort det.
De har ikke adgang til kontoen. Beklager.
Men måske bør de spørge nazisterne.
Hvor vover De?
Så er det nok. De skal gå.
Som De ønsker.
Men de har måder at håndtere de ting på.
Hvilke ting?
Jøderne.
Folk som Wertheimer-brødrene.
Det har jeg hørt.
De skal sige til monsieur Wertheimer, at jeg skal tale med ham lige nu!
Ja, jeg ved, at det er tidligt i New York.
Jeg er ligeglad! Hvis han sover, så væk ham!
Hør her, dumme kvindemenneske.
Fortæl Pierre og hans idiotiske bror, at de ikke slipper af sted med det her.
De tyveknægte narrede mig!
Hallo?
Jeg har altid troet, at de flygtede til Amerika på grund af nazisterne.
- De flygtede, fordi du blev. - Det er ikke sjovt!
De er dine kompagnoner, Coco. Ikke dine venner.
Jeg ville give dig en stor sum som... som en gave.
Jeg vil ikke have dine penge.
Du må tage imod min taknemmelighed.
Jeg vil altid være dig taknemmelig for at redde André.
Coco, vi har vigtigere ting at tænke på nu.
Hvad er der sket?
Min kontakt.
Den nazist, der sørgede for André frigivelse, anmoder om et møde med dig.
Hvorfor?
Det har vi talt om.
Vi vidste, at der var en risiko for, at han ville have noget af dig
i bytte for at frigive André.
Ja, men han er jo allerede blevet frigivet.
Coco.
Kan du finde ud af, hvad det er?
Jeg har prøvet.
De truer med at anholde mig, hvis du ikke indvilliger.
Vil du give mig en gave?
Det her er din gave til mig. Sig, at du vil mødes med ham i aften.
Han kommer herhen på hotellet.
Fint, hr. baron. Jeg...
Måske kan de hjælpe mig...
...med at få mit firma tilbage.
Træd varsomt.
Kamplykken vender måske snart til de allieredes fordel.
Du skal ikke ønske at ende som mig.
Ked af, at jeg nogensinde indlod mig på dem.
Du er nødt til at stoppe med det, du gør for ham.
Jeg leverer beskeder på cykel.
Du skal ikke lyve.
Du er blændet af din kærlighed til ham.
Du er mit ansvar, Catherine.
Og hvorfor det?
Hvorfor?
Fordi du lovede mor, at du ville tage dig af mig?
Kom her, Christian.
Hun er vores gave.
Din og min.
Jeg er bange for, at jeg ikke er her meget længere.
Og så skal du passe på hende, Christian.
Du skal vise hende vejen, så længe du lever.
Du er fantastisk.
Gestapo.
Skynd dig. Lad os nu bare bede.
Hun ville have elsket at se disse blomster i flor.
Du er ikke ansvarlig for mig.
Du er ansvarlig for dig selv, Christian.
Det er min bøn for dig.
- Den er flot, ikke? - Den er fantastisk smuk.
- Ja. Tak. Tak, Cristóbal. - Hv...
Hvad synes du om den her?
- Jeg... - Hvad synes du, Christian?
Det kan du gøre bedre. Tror jeg.
Okay, men hvordan kan jeg gøre det bedre?
- Hvordan ville du forbedre den? - Nej... Min holdning har ikke ændret sig.
Jeg arbejder ikke for nazisterne.
CRISTÓBAL BALENCIAGA MODEDESIGNER
Selv hvis du sulter?
Balenciaga vil ikke lægge navn til det.
Arbejder Lelong for dem?
- Er det det? - Vær ikke så naiv.
Du designer kjoler til et velkomstbal for general Schellenberg,
der leder SS i Paris.
Jeg har brug for penge. Jeg skal forsørge min far og min søster.
De ønsker da ikke, at du samarbejder med nazisterne.
- Hold nu op. - Jeg...
Jeg havde en klient, som jeg mistænker for at være nazist,
og hun ringede efter mig to gange for at få en kjoleprøve.
Jeg nægtede begge gange.
Og Lelong har ikke fortalt, hvem vi designer til.
Jeg gætter på, at Lelong lyver for at beskytte dig
og udbetale løn.
Hvis den her krig nogensinde slutter, og sandheden kommer frem,
gør han, at I begge kan hævde ikke at ane noget.
Jeg kan ikke.
Jeg får kvalme ved tanken.
Men sig mig, hvilken en er din favorit?
Den med sløjfen...
Nazisterne tilbød mig og Coco Chanel mange penge for at designe til dem.
- Vi nægtede begge to. - Hvorfor bor hun så på Ritz?
Det ved jeg ikke.
Men jeg kan fortælle, at Coco Chanel skreg af raseri,
da hun hørte, at nazisterne var på vej.
Alt andet... Hvis man ikke har hørt det og set det, er blot rygter.
- Så du så det, og du hørte det? - Ja.
Ja, jeg var der med mine egne øjne og ører.
La, la. Nå. Hvorfor er alle så alvorlige?
Det er bare endnu en aften i den tyskbesatte elendighed.
En dag slutter det her måske.
Og lige nu må man spørge sig selv:
Vil man være i stand til at leve med det, man har gjort?
Vores valg betyder noget.
Goddag, Albert. Der er en, der venter mig.
Mademoiselle.
Tak.
Det er en fornøjelse at møde Dem, mademoiselle.
Baronen har fortalt meget om Dem. Jeg føler, at vi er gamle bekendte.
Er De britisk?
Min mor var. Skal vi?
Jeg kender ikke engang Deres navn.
Jeg hedder Dincklage, men De kan kalde mig Spatz.
Det er tysk og betyder "spurv".
Hvorfor kalder de Dem det, monsieur Spatz?
Fordi jeg er spurvens diametrale modsætning
med dens pjuskede fjer og grimme sang.
Skal vi?
- Nu ikke bekymret. - Jeg er ikke bekymret.
- Ryster Deres hånd en smule? - Fortæl mig, hvor vi skal hen.
Jeg har reserveret et smukt bord til os på Maxim's.
Værsgo.
De må prøve den her. Det er en af mine yndlingschampagner.
Det er en ære at blive inviteret som Deres gæst.
Det er faktisk en overraskelse,
at mademoiselle sidder til bords med selveste Heinrich Himmler.
Spatz, informerede De ikke om...
...hvem hun skulle spise middag med?
De må undskylde hans ufuldkommenhed.
For Deres gode helbred.
Sig mig...
...Coco, hvad mener De om designeren Lucien Lelong?
Er han velanset?
Ikke af dem, der ved, at han intet aner om design.
De er vidunderlig.
En af de sjældne, der fortæller sandheden.
Lelong hyrer andre til at gøre det, han ikke kan.
Han sætter sit navn på sine ansattes kreationer.
Det er... Han er en skamplet for haute couture.
Hvorfor blev han så lederen af denne franske mode?
Enkelt. Jeg sagde: "Nej." Han sagde: "Ja."
Sig mig en ting.
Hvad er der med jer og jeres fine franske navne?
Hvad er dette "haute couture"?
- Haute couture? - Ja.
Det betyder "avanceret syning".
Alt, hvad I ser her, er lavet i hånden.
Stof af høj kvalitet. De mest moderne klæder, faktisk.
Det tager 366 timer som minimum at sy den.
Det bedste af det bedste.
Ja.
Og vi vil have det hele med til Berlin.
- Med? - Ja.
Have det med. Det hele.
Berlin skal blive hovedstaden for denne haute couture.
Monsieur Lelong sagde, at det ikke ville være muligt,
medmindre vi flyttede 15.000 mennesker.
- Er det sandt? - Nej.
Det tænkte jeg nok. Jeg vidste det.
20.000, mindst.
- Mener De det? - Hvem ved?
Lad os få mere champagne, tak.
Vi må tale om Deres personlige problemer.
Spatz har informeret mig om, at vi kan hjælpe Dem...
...med et forretningsanliggende.
Baronen, Deres gamle ven, har delt visse detaljer med os,
Deres nye venner.
Jeg vil ikke være til ulejlighed. Det...
Disse Wertheimer-brødre, Deres kompagnoner, er de jøder?
Det var en fejlbedømmelse.
Ja.
Den slags opførsel, som De har været udsat for, er...
...desværre det, man kan forvente af dem.
Kender De til de ariske love?
Nej, jeg... Jeg gør mit bedste for at være uvidende om det meste.
Coco, noget, som Der Führer og jeg...
...indså meget tidligt i vores indsats, er,
at for at udrydde jødiskheden...
...må vi først fjerne det tilhørsforhold, de måtte have.
Det gør vi ved at fratage dem det, de ejer.
Det kan være deres kunst. Det kan være deres hjem.
Og kan De så gætte, hvad det næste skridt er?
Nej, fortæl.
Deres værdighed. Deres håb. Deres sjæle.
De ariske love tillader os at tage det, vi har lyst til fra en jøde.
Det er afgjort, at de ikke må eje noget.
Så lad mig se nærmere på disse Wertheimer-brødre.
For mademoiselle Chanel.
Coco.
Monsieur Dior.
- Hvad laver De her? - Jeg er nødt til at tale med Dem.
- Hvem er det? - Det er min nabos søn.
Hvad laver De her?
Jeg forlader Deres lejlighed, monsieur Dior.
Jeg er ked af, at jeg bragte problemer og fare ind i Deres liv. Jeg...
Jeg mistede besindelsen, men De er nødt til at blive.
Det er sikrest for Dem, hvis jeg rejser.
Og jeg kan bo hos de andre studerende.
Jeg har besluttet mig.
Hvad er det?
Det er min andel af det, De gav os i går.
Behold Deres penge, monsieur Dior.
Og jeg talte med Catherine. Hun bliver hos Dem.
- Det er sikrest for os alle. - Tag dem.
Vil I to drenge have en drink?
Det er temmelig spændende at være her, ikke sandt?
Monsieur Spatz.
Jeg har været til mange middage på Maxim's.
Der er mange minder.
Men er Heinrich Himmler,
den mest magtfulde mand, De har spist middag med?
Der kan have været andre.
Sir Winston Churchill. Jeg vil mene, at han er den mest magtfulde.
Han var magtfuld.
Men han kan ikke hjælpe Dem med at få Deres penge tilbage.
Må jeg foreslå
endnu en fornøjelighed, inden jeg følger Dem tilbage til Ritz?
Jeg kan vist ikke håndtere endnu en af Deres overraskelser.
Ingen store overraskelser.
Bare lidt shopping.
Vil De tage mig med på shoppetur?
Så sent?
Værsgo, mademoiselle. Denne vej.
Bor De her?
Nej. Den er forladt. Nu er den vores.
Efter Dem.
Mademoiselle, De kan lave en liste, og hvad end de ønsker, vil være dit.
Jeg har ikke brug for noget.
Er ejerne jøder?
De hørte Herr Himmler.
Jøderne ejer ikke længere noget.
Hvad end De ser, som De ønsker Dem, får jeg leveret til Deres suite på Ritz.
Det er en ny verden. Det er tid til at favne den.
Uden rigdom, uden magt...
...kan vi alle erstattes.
Men så er der de virkelig elegante.
Ingen kunne nogensinde erstatte den store Coco Chanel.
Jeg har ledt efter sådan en...
...i årevis.
Der er klartone.
Den virker faktisk stadig.
Den er uvurderlig.
Sikke jeg kan korrumpere Deres elegance, hvis De tillader det.
Christian, jeg kan ikke gå længere.
Kom hjem med mig.
- Jeg er nødt til at arbejde. - Det er midt om natten.
- Vi er meget fulde. - Jeg er nødt til det.
Arbejde, arbejde, arbejde.
Jacques, stop. Stop. Det er ikke sikkert. Det er ikke sikkert.
Du tænker på den dreng.
- Nej. - Jo, du gør.
Du aner ikke, hvad du taler om.
Jeg er nødt til at gå. Jeg skal designe en forbandet balkjole.
Det er ikke din skyld.
Da Christian var 14, fik han læst sine hænder af en spåkone,
der fortalte ham, at han ville blive fattig.
Hun forudså også, at han en dag ville give kvinder stor nydelse.
Vores forældre kunne ikke stoppe med at grine.
Han har sådan en godhed i sig,
og samtidig kan han være så skrøbelig.
Det er en svær kombination.
Han har altid passet så godt på mig.
Hervé?
- Hallo? - Jeg skal tale med Jean.
Han er her ikke. Han er hos de andre studerende.
- Nazisterne har kappet telefonlinjen. - Hvad? Åh gud, hvornår?
Catherine, hvem er det?
Det er de studerende.
Der kommer en razzia.
Bliv nede, dit svin!
Nej, nej, nej!
Op! Kom her.
Christian.
Den er smuk.
Meget mere, end jeg kunne have forventet.
Og meget mere, end hun fortjener, naturligvis.
Hun bliver den smukkeste kvinde til aftenens bal.
Ja. Den blev også smukkere, end jeg havde forventet.
Men stoffet, designet, kjolen...
De er alle uskyldige.
Kun den kvinde, der snart skal bære den, vil være korrupt.
I aften byder vi Walter Schellenberg velkommen
til Paris med et stort bal.
Hvem?
Walter Schellenberg.
Han bliver snart udnævnt til leder af efterretningstjenestens udlandsafdeling.
Et bal? Hvor hyggeligt.
Jeg vil gerne have dig med.
Jeg har måske andre planer.
Jeg beordrer dig til at ændre dem.
Skat, du kan ikke beordre mig til noget som helst.
Nå, men så må jeg insistere.
Schellenberg har personligt anmodet om din tilstedeværelse.
Jeg kommer efter dig klokken 19.00.
Min ven, vi skal bruge navne...
- ...adresser, kontakter. - Nej...
Hvis De ikke siger navnene, bliver De dræbt.
Det behøver ikke at være sådan her.
Gå videre til de andre.
Du bliver dræbt.
Vores rapporter bekræfter nu,
at i morgen klokken 11.00
bliver alle fem studerende henrettet på Balard skydebane.
Er der ikke noget, vi kan gøre for at hjælpe dem?
Vi er nødt til at kommunikere med de andre enheder.
Måske kan vi befri dem, når de bliver transporteret derhen.
Er det muligt?
Det ved jeg ikke.
Men vi er nødt til at prøve. Det skylder vi ham.
Catherine, du skal levere nogle beskeder, okay?
Hent cyklen.
Lad være med at sende hende.
Hervé, lad være.
Vi er nødt til at prøve.
Jeg forstår.
Catherine, forhjulet er fladt.
Det er okay. Jeg ordner det.
Okay. Den første skal til Olivier.
Den anden skal til Bernard.
Den sidste skal til Antoine.
Og vi bliver måske nødt til at forlade lejligheden.
- Måske får de Jean til at tale. - Han giver dem ingen navne.
Hvordan kan du vide det? Hvordan kan du på nogen måde vide det?
Han giver ingen navne.
Hallo. Hvem er det?
Christian, det er Lucien.
Jeg er nødt til at tale med Dem med det samme.
Christian, jeg har brug for Deres hjælp.
Der er et problem med kjolen til i aften.
Jeg er i køkkenet.
Et problem med kjolen?
Der er en fejl. En flænge.
Og klienten er allerede til ballet.
Hendes mand er en af værterne,
og han har ringet og krævet, at De kommer og reparerer den.
Hvad er det, vi har gang i?
Christian, de her mennesker skræmmer livet af mig.
Beklager.
Tilgiv mig, men jeg tror, at det er farligt at nægte dem denne service.
Jeg beder Dem.
Godaften. Velkommen.
Ovenpå, tak.
Invitation, tak.
Jeg kunne godt bruge en stærk martini.
Jeg gør dig med glæde selskab efter dit møde.
Invitation, tak.
Kom.
Invitation?
Er du klar?
- Mademoiselle. - Tak.
Jeg har brug for flere våben. Vi mødes her.
Vær forsigtig, min kære.
Fremad.
Buk dig ned. Stå stille.
Kom så, dit afskum.
I kan stadig redde jer selv, hvis I giver os navne.
Invitation, tak.
- Undskyld. Undskyld. - Invitation.
Ja...
- Monsieur Dior? - Ja.
Jeg er her for at se...
Vent her.
Herr Schellenberg.
Mademoiselle, sikke en fornøjelse.
Det er en sand ære.
Tak, kære Spatz, for præsentationen.
Æren er min, Herr Schellenberg.
- Velkommen til Frankrig. - Tak.
Der var en grund til, at jeg ventede hele mit liv med at komme hertil.
Og hvad er den så?
Hvem kan overgå, at det er Coco Chanel, der byder mig velkommen?
Større end nogen Hollywood-stjerne.
Gå med mig.
Gå med mig. Kom.
Undskyld mig.
Monsieur Dior.
Jeg elsker Paris.
Hvordan kan man andet?
Jeg har en nyhed til Dem. Og kun Dem.
Sid ned.
Vi har anmodet retten
om at anvende arierlovene i forhold til Deres virksomhed.
Det var det, De ønskede, ikke?
Jeg har ventet i over 20 år.
Hvis fejl er det her?
Jeg undskylder dybt.
Hvor talentløs er De?
Jeg ordner den.
Det er første gang, hun skal møde Walter Schellenberg.
- Forstår De vigtigheden af det? - Ja, det gør jeg.
Så gør det. De går ikke, før den er lavet.
Må jeg se flængen, tak?
Er De kommet alene?
Det her er ikke en fejl i syningen.
Er De Christian Dior?
Hvordan er det sket?
Er De?
Ja.
- Det var mig, der gjorde det. - Hvorfor?
Fordi De nægtede at se mig. To gange.
Jeg forstår ikke, madame, men det er okay.
Deres søster er Catherine, ikke sandt?
Er hun i modstandsbevægelsen?
Hvordan kender De til det?
De har et billede af hende, som de har vist alle.
Og jeg genkender hende, fordi vi gik i skole sammen.
- Men de kender ikke hendes navn. - Hvem? Hvem leder efter hende?
Gestapo. Hun er i fare.
De mistænker hende for at være indblandet i et bagholdsangreb for nylig.
Der var et kamera og billeder af hende.
De ved, at hun leverer beskeder på cykel, men de har ikke kunnet finde hende.
Glem den flænge. Advar Deres søster.
Og hold Dem fra gaderne. Gå, gå, gå!
Når De har udført vores opgave,
kan Deres jødiske kompagnoner ikke længere gøre krav på Deres virksomhed.
Og er det så det?
Ja.
De nævnte en "opgave". Hvilken opgave?
Mademoiselle.
For de af os, der oplevede krigens kaos...
Vi har ikke megen tid.
...fire års besættelse...
...de mørkeste dage i vores liv...
De skal bistå i at afslutte krigen mellem Tyskland og Storbritannien.
Hvad skal jeg?
...kender til længslen...
...efter overlevelse.
Er De stolt og spændt?
Hvordan er det muligt?
De mødes med mig i morgen,
og så taler vi, om Deres forestående arbejde.
Dior... Stop.
Har De ordnet alt for Herr Schmitts?
Ja. Ja. Og nu... Jeg... Jeg tager hjem.
Fordi det er alt, hvad der er.
Længslen efter overlevelse.
Stop! Nej, nej.
For mig var mine kreationer...
...ren overlevelse.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith