במלחמת העולם ה-2 כבשו הגרמנים את פריז למשך ארבע שנים -
וכפו על הצרפתים שלטון נאצי ודיכוי. -
בתום המלחמה, מעצב אופנה אלמוני -
יתגלה כסמל התקווה הצרפתי. -
זה הסיפור על האופן שבו יצירה -
עזרה להשיב רוח וחיים לעולם. -
בהשראת אירועים אמיתיים -
פריז, 1955 -
יקירי, בבקשה.
מעצבים אחרים לא מעניינים אותי.
הם משעממים אותי. תמיד שעממו אותי.
אבל מדמואזל שאנל, הוא כריסטיאן דיור.
לא.
באתי לדבר על בית שאנל. על חזרתי לזירה.
הקולקציה הראשונה שלי מאז שסגרתי את הבוטיק בתחילת המלחמה.
דיור הוא אורח כבוד היום באוניברסיטת סורבון.
את מודעת לכך?
לשמחתי, לחלוטין לא מודעת.
הם מציגים
רטרוספקטיבה של הדגמים הכי ידועים שלו,
מאז ההשקה שלו לפני שמונה שנים.
כן, אני...
שמעתי שמיסייה דיור הוא פקעת עצבים בימים אלה,
מתחבא מן העולם, אומלל לאין קץ,
כי הוא יודע שאינו ראוי לתהילה שלו.
ואני... לא, אני מרחמת על כל הסטודנטים שכלואים בסורבון
וצריכים לסבול בגללו היום.
דיור. דיור. דיור.
רישלייה -
בוקר טוב.
סליחה על האיחור.
ניכר בבירור שאתם שותפים להתרגשותי
ביום ההיסטורי הזה.
מיסייה דיור לא יתעכב עוד זמן רב.
דיור. דיור. דיור.
זה מתדרדר. אני זקוקה לעזרתך.
אלוהים אדירים.
הוא לא מרשה לי להיכנס, ועכשיו הוא רוצה לבטל את כל האירוע.
ססיל. - כן?
מתי הבנות יהיו מוכנות?
מתי את צריכה אותן?
עכשיו.
מאדאם זנאקר?
מאדאם בונז'ן, אנחנו נפתח בתצוגת האופנה,
ומיד לאחריה ההרצאה של מיסייה דיור.
יש בעיה?
לא, אין בעיה.
כך מיסייה דיור מעדיף.
דיור. דיור. דיור.
זהו זה, נכון? זה קלף המוות.
מאדאם דלאהיי, תמסרי להם, בבקשה. אני...
אני לא יכול לצאת.
דיור. דיור. דיור.
גבירותיי, מהר. לעמדות הראשונות, בבקשה.
מהר. מהר.
מאדאם, סיכמנו שלא יהיה עוד ניבוי עתידות היום.
מיסייה התעקש.
כן, ועכשיו אני מתעקשת שוב.
היית אמורה ללכת אחרי שהבאת למיסייה את הקמעות שלו.
אבל יש לנו עוד שני קלפים לפתוח.
בבקשה, תפסיקו. שתיכן, בבקשה.
כריסטיאן, אין לך עוד זמן. כבר שלחתי את הדוגמניות.
גבירותיי ורבותיי, האמנות של כריסטיאן דיור.
אתה יודע שזה לא אומר מוות ממשי.
בחייך, הסטודנטים כל כך צעירים, יפים ומלאי חיים.
הם ישאלו שאלות ואתה תהיה מבריק.
חליפת בר -
דיור! דיור!
תודה.
מיסייה דיור.
תודה. תודה.
לעונג הוא לי להציג בפניכם
את מעצב האופנה הראשון שיישא דברים בסורבון ב-700 שנות קיומנו.
תודה.
כמעצב המפורסם בעולם זה קרוב לעשור,
האם אתה מרוצה ממה שיצרת ומהמהפכה שהתחלת?
כל מה שרציתי לעשות מימיי
הוא לעצב את בגדי הנשים היפים ביותר
בכל הזמנים.
בקולקציה הראשונה שלך מ-1947, עזרת לאנושות למצוא יופי
ואת התשוקה לחיות שוב אחרי הזוועות של מלחמת העולם השנייה.
זה מה שלימדו אתכם?
הזמנו את הסטודנטים המצטיינים לעיצוב אופנה
מכל העולם להצטרף אלינו היום.
זה באמת רגע שיא בחיי. תודה.
מיסייה, בוא ניגש ישר לעניין, טוב?
בבקשה, השאלה הראשונה שלנו.
מיסייה דיור, שלום.
שלום.
קוקו שאנל חוזרת לפריז השבוע
אחרי שמונה שנים בגלות.
היא הייתה המעצבת המפורסמת ביותר בעולם לפני המלחמה,
והיא מבטיחה לחזור לכס המלכות של האופנה.
אז איך אתה מרגיש בעניין?
אני מניח שאצטרך למצוא כיסא אחר לשבת בו.
אופנה, אופנה. מהי אופנה? אתם חושבים שדיור הוא אופנה?
הדגמים של דיור הם אקסטרווגנזה.
לי אין זמן לאקסטרווגנזה.
לא, הסגנון שלי הוא פשטות.
השמלה לא לובשת את האישה. האישה היא שלובשת את השמלה.
ועכשיו, בגיל 70, את חוזרת לזירה.
זה מעורר השראה.
אנא ממך, יקירה. לעולם לא אנטוש את בית שאנל.
לעולם לא.
בניתי אותו במו ידיי. תסתכלו על כל מה שיצרתי.
זה הנכס האמיתי היחיד שלי עלי אדמות.
וכעת אני נחוצה יותר מאי פעם.
האמת לאמיתה היא, יקירה, תדפיסי את זה...
כריסטיאן דיור הרס את האופנה הצרפתית, ואני חוזרת כדי להציל אותה.
מיסייה דיור?
כן?
האם נכון שבתקופת הכיבוש הגרמני בפריז,
קוקו שאנל סגרה את האטלייה שלה
וסירבה לעצב שמלות לנשות הנאצים
ואילו אתה המשכת לעצב ולהרוויח כסף?
בואו נמקד את השאלות שלנו באופנה, בבקשה.
לא, לא, לא. זו שאלה מצוינת
ואני רוצה לענות על השאלות שאתם רוצים לשאול.
מדמואזל שאנל הייתה הבעלים של עסק משלה
והיא החליטה לסגור אותו.
אני הייתי...
אני הייתי סתם אחד שעובד אצל לוסיאן ללונג.
אלה שחוו את הכאוס של המלחמה...
ארבע שנות הכיבוש הנאצי, הימים האפלים בחיינו...
וכן, מכרנו את הדגמים שלנו לנשים ולחברות של נאצים.
זאת האמת,
אבל תמיד יש אמת נוספת שמתקיימת מאחוריה.
שלוש שנים לפלישת הנאצים לפריז -
גבירותיי ורבותיי,
אם אין לכם תלושי מזון, לא נוכל לתת לכם אוכל.
בבקשה, בבקשה, בבקשה, בבקשה...
אני יכול לעבור אותך בתור, בבקשה? - לא, לא. אני מצטער.
אבל יום אחרי יום האוכל נגמר. - לכולנו.
לא רק את עצמי אני מאכיל.
בבקשה... כולנו במצוקה.
נגמר האוכל. החלוקה סגורה.
עצור. תראה לי את הניירות שלך.
למה אתה מציק לנו יום אחרי יום?
הניירות שלך.
אתה רואה אותו עובר כאן יום יום.
תוכל לפחות להחזיר לי את המצלמה שלי?
מדמואזל. סליחה שאני מעכב אותך, אבל אנחנו חייבים לראות את הניירות שלך.
מיד.
ולאן את הולכת?
לעבודה.
מה שלומכם הבוקר? - האנס, מה שלומנו?
משעממם לנו. אני משועמם.
האנס משועמם.
ואני בודד.
מה שלומך, מדמואזל?
את יותר משועממת או יותר בודדה?
אולי גם וגם?
כנראה שכחתי אותם בבית.
אוכל ללכת להביא אותם בהפסקת הצהריים.
אולי נלך איתך לשם עכשיו ליתר ביטחון?
הם בחדר השינה?
אם אין לך ניירות, נצטרך לעצור אותך.
בבקשה.
זו טעות תמימה.
טעויות תמימות מובילות לפתרונות פשוטים.
אם תתנגדי, למרבה הצער ניאלץ לפגוע בך.
עצרי! עצרי!
איך חשבת לברוח בנעליים המטופשות האלה?
בבקשה, לא.
תפסיק, בבקשה, לא! - אל תזוזי.
אל תזוזי.
אני לא רוצה לפגוע בך.
תזדרז. - אל תזוזי.
אל תזוזי.
גונתר!
את בסדר? הצלחת. המלכודת עבדה באופן מושלם.
היא מדממת. - ז'אן, קח את האקדח שלו.
קתרין... - זה בסדר, הדם לא שלי.
לזה יש כסף.
יופי. קח אותו.
זה הפתרון הפשוט שלך.
קדימה, בואו.
תחי ההתנגדות!
הצילו! - מארב!
שני חיילים נאצים נורו. זו מלכודת של המחתרת.
תתפזרו לפני שהם יתחילו לעצור את כל מי שיראו.
לכו, לכו! - לאיזה כיוון?
תתחמקו מהם! - לכאן.
לא אוכל לחזור לסטודנטים הערב.
את בטוחה שיש מקום בשבילי? - כן.
אנחנו נדאג לך. - תזדרז, ז'אן.
קדימה, תזדרז.
איפה בעלך? למה הוא לא איתך?
איפה הבית שלך?
שם. - לכי הביתה!
להיכנס לבתים!
פנו את הרחובות.
חזרו לבתים שלכם. מיד. קדימה!
תיכנסו, שניכם. מיד.
שתה. - תודה.
לכו הביתה.
איפה נשיג תחמושת בשבילו?
השגנו את אלה. הם מצוינים לנו.
מה זה? - בגרמניה קוראים לזה...
מישהו עקב אחריך הביתה?
לא. - בטוח? שמעתי צעקות בחוץ.
מי אתה?
מי אתה? ענה לי. מי זה? ארווה.
ארווה, מי האיש הזה?
זו הדירה שלי, טוב? ואתה תענה לי.
איפה אחותי, דרך אגב? איפה היא?
ארווה היה עונה על השאלות שלך אבל ביקשתי שלא יענה.
תודה.
אתם חייבים להסביר לי מה קורה.
אתה דואג יותר מדי.
דאגת-יתר חסרת טעם. וטרחנית.
וזה רק גורם לך לדאוג עוד יותר.
לא, לא, לא. לא, סליחה. לא.
אני שמח לתת לכם מקלט,
אבל המחתרת מציבה מארבים לנאצים בשכונה הזאת,
ואז את מביאה את האיש הזר הזה לדירה.
זה מטופש.
מיסייה ללונג שילם משכורות השבוע?
אנחנו צריכים לדבר ביחידות. - אולי בפעם אחרת.
אני יודע שזה מלחיץ אותך, כריסטיאן, אבל זה הכרחי.
בבקשה, אל תדאג לי, ארווה.
מאיפה הגיע כל כך הרבה כסף?
הנאצים הרשו לללונג
למכור שמלות לספרד ולדרום אמריקה.
חוץ מזה, יש איזה אירוע בקרוב, אז יש יותר עבודה.
מה אתם מייצרים? - שמלות נשף.
שמלות נשף?
היחידים שעורכים מסיבות עכשיו הם הנאצים
ואתה תופר שמלות נשף.
אתה הטיפש.
אתה הזקן הטיפש.
תסרב לקבל את העבודה.
ואז יפטרו אותי, כן?
ואז לא יהיה לנו כסף בכלל.
ואז מה תעשו?
כי כמעט כל הכסף הולך אליכם, ולפעילות שלכם.
כל מה שאני יודעת זה
שעשית בדיוק את מה שהבטחת לי שלא תעשה.
אתה צריך להתנצל.
מה אני צריך? - להתנצל.
ז'אן עושה עבודה חשובה ועוזר לפריזאים להילחם.
אני מתנצל, מיסייה דיור, על בחירת המילים הגרועה שלי.
ואני חושב שיש לנו מזל גדול שאתה אחיה של קתרין.
תראה, לא נוכל לצאת לרחובות ב-72 השעות הקרובות.
ואל תדאג, נעזוב מיד לאחר מכן.
קתרין, אני רוצה שאת תישארי, כמובן.
כן? תישארי?
נבריח את ז'אן החוצה אחרי שירד החושך.
ואז כולנו נלך.
אולי תקשיבי למה שאני אומר, בבקשה?
אני לא יכול לישון אם אני לא יודע איפה את.
בסדר, אתם יכולים להישאר.
בסדר. לא, אתה צודק.
כן, אתם יכולים להישאר.
אתם יכולים להישאר כאן.
אני חושב שזה עדיף. כאן בטוח יותר.
מחנה שבויים צרפתי 30 ק"מ מפריז -
היא לא מדברת גרמנית.
אל תיגע בי.
קוקו. - איפה...
אנדרה? - ומי אתה?
יש לי אישור לאסוף את שבוי 4332.
אנדרה? - אל תרים את הראש.
זה אתה?
מדמואזל, נאמר לי ששחרור האחיין שלך
נעשה כטובה אישית לך.
ואסור שאיש ידע על כך.
באתי לקחת את אנדרה. רק הוא מעניין אותי.
אני יכולה לשלם לך. אני...
יש לי כסף. - את תשלמי?
כן, כמה שתרצה. יש לי כסף.
נראה לך שאפשר לקנות אותי?
אי אפשר לקנות אותי.
לא. - לא! בבקשה.
לא, אל תירה! - אמרו לנו להביא כסף.
זה מה שמדמואזל התכוונה.
אם זה היה תלוי בי, הוא כבר היה מת.
אולי גם אתם.
מזל שזה לא תלוי בך.
בבקשה.
קחי את האחיין שלך. - תודה לאל.
תודה.
קוקו, אני אוהב אותך.
בוא. כדאי... - בוא, הולכים הביתה.
בוא, קום.
בדיוק כמו שביקשת, הר ספאץ. זה נעשה.
היא הייתה אסירת תודה?
אסירת תודה?
למי אכפת?
לקומנדר שלנברג אכפת. הוא רוצה לפגוש אותה בעוד שלושה ימים.
תדאג שהיא והברון יחזרו למלון ריץ.
בשלום.
כריסטיאן דיור -
פייר בלמן -
היחידים שעורכים מסיבות עכשיו הם הנאצים
ואתה תופר שמלות נשף.
מלון ריץ -
מה שלומו?
משתפר.
הוא היה קטן כל כך כשהוא נמסר לטיפולי.
כשאחותי מתה.
הוא נזקק לי אז כמו שהוא זקוק לי עכשיו.
העיקר שהוא בבית עכשיו.
כן, בזכותך, ברון.
אני חייבת לך.
את לא חייבת לי כלום, קוקו.
אתה אפילו לא מסתכל עליו!
מיסייה בלמן, יש לי מעט מאוד זמן לבזבז
על דגמים שאני לא אוהב.
מה בדיוק אתה לא אוהב?
לוסיאן ללונג מייסד בית ללונג -
אני לא רואה בו כלום. כלום.
חוץ מטוניקת אחר הצהריים האידיאלית מקרפ-דה-שין שחור.
פייר בלמן מעצב, בית ללונג -
מיסייה בלמן, לא התבקשת לעצב טוניקות.
לא, למעשה התבקשת לעצב שמלות נשף.
מאדאם ריימונד זנאקר מנהלת בית ללונג -
תאריך היעד הוא בעוד ארבעה ימים,
ושמלות נשף הן רק מעט אקסטרווגנטיות יותר מטוניקות.
יותר פרטים.
משהו, למשל, מיסייה בלמן, בסגנון הזה.
מיסייה דיור.
זו שמלה יפהפייה.
ותודה רבה על שעיצבת את מה שהתבקשת לעצב.
זה הדגם האהוב עליי ביותר שלך עד כה.
כן. בראבו, כריסטיאן.
היא באמת יפה מאוד. - תודה.
אם תוכל להציץ ברישומים שלי... - כן, בשמחה.
מיסייה ללונג, אני מסרב לעצב
עד שתגלה לנו למי הן מיועדות.
פייר, מוטב שתימנע מלשאול שאלות
שאתה לא רוצה לשמוע את התשובה להן.
אז אולי מוטב שאמנע מלעצב, מלנשום.
פיייר.
מלהיות בכלל, אולי!
להתראות.
עיצוב חכם מאוד, כריסטיאן.
והשכבות הן רעיון מעורר מחשבה.
הלקוחה ביקשה שתבוא למדידה שלה.
בבקשה, אני לא רוצה להיות מעורב בכלום
חוץ מהעיצוב.
היא ביקשה אותך אישית.
אני לא מסוגל. מצטער.
כריסטיאן, אתה חייב ללכת.
איננו יכולים להרשות לעצמנו לקומם עלינו את האנשים האלה.
תשלח תופרת.
היא ביקשה אותך ספציפית. - למה?
אנחנו לא יודעים למה.
אנחנו שולחים אותך.
אבל קיבלתי את המידות שלה.
אני יכול לעצב לה שמלה בלי צורך במדידה.
כל כך מעט אני מבקש.
במקרה זה אתה מבקש יותר מדי.
אבל אתה נשיא הבנק.
מה זאת אומרת, אי אפשר להעביר כסף?
המשפחה שלי תלויה בכסף הזה.
מדמואזל, אין לך יותר גישה לחשבון הזה.
מה? אבל זו החברה שלי, הכסף שלי.
השותפים שלך ברחו מהמדינה בתחילת המלחמה.
והם כבר לא עובדים עם הבנק שלנו.
הכסף כבר אינו רשום על שם ורטהיימר.
אבל הם לא יכולים להחליט כך בלי רשות ממני.
כל מה שאני יכול לומר הוא שהם עשו את זה.
אין לך גישה לחשבון הזה. אני מצטער.
אבל אולי תנסי את הנאצים?
איך אתה מעז?
זה מספיק. אתה רשאי ללכת.
כרצונך.
אבל יש להם שיטות לטפל בדברים האלה.
אילו דברים?
בנוגע ליהודים.
אנשים כמו האחים ורטהיימר.
כך שמעתי.
אמרתי לך למסור למיסייה ורטהיימר שאני חייבת לדבר איתו מיד!
כן, אני יודעת, בניו יורק השעה מוקדמת יותר.
לא אכפת לי! הוא ישן, אז תעירי אותו!
תקשיבי לי, אישה טיפשה!
תמסרי לפייר ולאחיו הכסיל
שאני לא אעבור על זה בשתיקה.
הגנבים דפקו אותי!
הלו?
תמיד חשבתי שהשותפים שלך ברחו לאמריקה בגלל פלישת הנאצים.
הם ברחו משום שאת נשארת. - זה לא מצחיק!
הם שותפים שלך, קוקו, לא חברים שלך.
רציתי לתת לך סכום גדול בבמתנה.
איני רוצה את הכסף שלך.
אתה חייב לקבל את התודה שלי.
לנצח אהיה אסירת תודה על שהצלת את אנדרה.
קוקו, יש לנו דאגות קשות יותר עכשיו.
מה קרה?
איש הקשר שלי,
הנאצי שהבטיח את שחרורו של אנדרה, מבקש להיפגש איתך.
למה?
דיברנו על זה.
ידענו שתמיד יש סיכוי שהוא ירצה ממך משהו
בתמורה לשחרור אנדרה.
כן, אבל הוא כבר שוחרר.
קוקו.
לא תוכל לברר מה הוא רוצה?
ניסיתי.
הם מאיימים לעצור אותי אם תסרבי.
בבקשה. רוצה לתת לי מתנה?
ראי את זה כמתנה שלך לי.
היפגשי איתו הערב.
הוא יבוא הנה למלון.
בסדר, ברון, אני...
אולי הם יוכלו לעזור לי...
להחזיר לידיי את החברה שלי.
היי זהירה.
רוחות המלחמה עלולות בקרוב לשנות כיוון לטובת בעלות הברית.
את לא רוצה לגמור כמוני.
אני מצטער שבכלל התחלתי לעשות עסקים איתם.
את חייבת להפסיק לעשות את מה שאת עושה למענו.
אני מעבירה הודעות באמצעות אופניים.
אל תשקרי לי.
את מסונוורת מאהבתך אליו.
את נמצאת באחריותי, קתרין.
למה בדיוק?
למה?
כי הבטחת לאימא שתדאג לי?
בוא הנה, כריסטיאן.
היא המתנה שלנו.
שלך ושלי.
אני חוששת שלא אהיה כאן עוד זמן רב.
אתה תצטרך להשגיח עליה, כריסטיאן.
להדריך אותה, כל ימי חייך.
את מדהימה.
גסטפו.
מהר. בואי נגיד את התפילה.
היא הייתה נהנית כל כך לראות את הפרחים האלה בפריחתם.
אתה לא אחראי עליי.
אתה אחראי על עצמך, כריסטיאן.
זו התפילה שלי עליך.
זה טוב, נכון? - זו פשוט יפהפייה.
כן. תודה. תודה, כריסטובל. - מה...
מה דעתך על זו?
אני... - מה דעתך, כריסטיאן?
אתה מסוגל ליותר. אני חושב.
בסדר, אבל איך אוכל לעשות טוב יותר?
איך היית משפר אותה? - העמדה שלי לא השתנתה.
אני לא עובד עם נאצים.
כריסטובל בלנסיאגה מעצב אופנה -
גם אם תגווע ברעב?
השם בלנסיאגה לא יסבול את זה.
אז ללונג עובד איתם?
זה העניין? - אל תהיה תמים.
אתה מעצב שמלות ערב לנשף קבלת פנים לקומנדר שלנברג,
ראש האס-אס בפריז.
אני צריך כסף.
אני צריך לפרנס את אבי ואת אחותי.
הם לא רוצים שתשתף פעולה עם נאצים, כריסטיאן.
הייתה לי... - בבקשה.
לא, הייתה לי לקוחה שחשדתי שהיא נאצית,
והיא התקשרה פעמיים וביקשה שאבוא למדוד לה את השמלה.
בשתי הפעמים סירבתי.
וללונג לא אמר לנו בשביל מי אנחנו מעצבים.
הניחוש שלי הוא שללונג משקר כדי להגן עליך
וכדאי שתקבל שכר.
אם המלחמה תיגמר פעם והאמת תצא לאור,
הוא מאפשר לשניכם לטעון שלא ידעתם.
אני לא מסוגל.
אני נגעל מהמחשבה.
אבל תגיד לי, איזה דגם אתה הכי אוהב?
זה עם העניבה...
הנאצים הציעו לי ולקוקו שאנל הרבה כסף כדי שנעצב להם בגדים.
שנינו סירבנו. - אז למה היא גרה במלון ריץ?
אני לא יודע.
אבל אני יכול לומר לך שקוקו שאנל צרחה מזעם
כשהיא שמעה שהנאצים מגיעים.
כל דבר אחר, אם לא שמעת בעצמך, אם לא ראית בעצמך, אינו אלא שמועה.
אז אתה ראית ושמעת בעצמך? - כן.
כן, הייתי שם עם העיניים ועם האוזניים שלי.
או-לה-לה. היי. למה כולם רציניים כל כך?
זה סתם עוד לילה של אומללות בחסות הכיבוש הנאצי.
יום אחד כל זה ייגמר, כן?
וכרגע אתם חייבים לשאול את עצמכם, כשזה ייגמר,
האם תוכלו לחיות עם מה שעשיתם?
לבחירות שלנו, תאמינו לי, יש משמעות.
שלום, אלבר. מישהו מחכה לי.
מדמואזל.
תודה.
לעונג הוא לי להכיר אותך, מדמואזל.
הברון סיפר לי עלייך כה רבות,
שאני מרגיש כאילו אנחנו מכרים ותיקים.
אתה בריטי?
אימא שלי הייתה. ניכנס?
אני אפילו לא יודעת את שמך.
שם משפחתי הוא דינקלאגה, אבל את יכולה לקרוא לי ספאץ.
זה "דרור" בגרמנית.
למה מכנים אותך ככה, מיסייה ספאץ?
כי אני בדיוק ההפך מדרור,
עם הנוצות העלובות והשירה המכוערת שלו.
ניכנס?
אין סיבה לדאגה. - אני לא מודאגת.
היד שלך לא רועדת קמעה? - אולי תספר לי לאן אנחנו הולכים?
ארגנתי לנו שולחן יפהפה ב"מקסים".
בבקשה.
את חייבת לטעום את זה. זו אחת השמפניות האהובות עליי ביותר.
לכבוד הוא לי להיות מוזמנת כאורחת שלך.
למען האמת, זו הפתעה גמורה
שמדמואזל מוצאת את עצמה בחברתו של היינריך הימלר הגדול.
ספאץ, לא עדכנת את המדמואזל
מי יהיה בן לווייתה לארוחת הערב?
אנא, סלחי לו על מגרעותיו.
לבריאותך.
תגידי לי...
קוקו, מה דעתך על המעצב לוסיאן ללונג?
הוא זוכה לכבוד?
לא מצד אלה שיודעים שאין לו כל כישרון עיצוב.
את מופלאה.
אישה נדירה שאומרת את האמת.
ללונג בסך הכול שוכר אחרים לעשות את העבודה שהוא לא מסוגל.
הוא חותם בשמו על יצירות של העובדים שלו.
זה... הוא מבוכה להוט קוטור.
אז למה הוא מונה לנשיא האופנה הצרפתית?
זה קל. אני אמרתי לא, הוא אמר כן.
אמרי לי דבר אחד.
מה הקטע שלך ושל השמות הצרפתיים המיופייפים שלך?
מה זה ה"הוט קוטור" הזה?
הוט קוטור? - כן.
זה אומר "תפירה גבוהה".
כל מה שאתם רואים מולכם מיוצר ביד.
הבדים האיכותיים. המיטב של האופנה, למעשה.
דרושות 366 שעות לפחות כדי ליצור אותה.
המיטב של המיטב.
כן.
ורצינו לקחת את הכול לברלין.
לקחת? - כן.
לקחת את הכול.
להפוך את ברלין לבירת ההוט קוטור הזה.
אבל מיסייה ללונג אמר שזה לא יהיה אפשרי
אם לא נעביר 15,000 בני אדם.
זה נכון? - לא.
תיארתי לעצמי. ידעתי.
לפחות 20,000.
באמת? - מי יודע?
בואו נזמין עוד שמפניה, בבקשה.
אנחנו צריכים לטפל בבעיות האישיות שלך.
ספאץ עדכן אותי שאנחנו יכולים לעזור לך
בעניין עסקי.
הברון, ידידך הוותיק, חלק את המידע איתנו,
החברים החדשים שלך.
אני לא רוצה להיות לטורח. זה...
האחים ורטהיימר האלה, השותפים שלך, הם יהודים?
זו הייתה טעות בשיקול דעת.
כן, כן, כן.
התעמרות כזאת כמו שאת עוברת,
למרבה הצער, אינה מפתיעה מצדם.
את מודעת לחוקים האריים?
לא, אני עושה כמיטב יכולתי לא לדעת את רוב העניינים המשפטיים.
קוקו, משהו שהפירר ואני
הבנו בשלב מוקדם של מאמצינו
הוא שכדי לבער את היהדות...
צריך קודם לחסל כל תחושת שייכות שהם עשויים לחוש.
ואנחנו עושים את זה ע"י לקיחת דברים ששייכים להם.
זה יכול להיות האמנות שלהם.
זה יכול להיות הבתים שלהם, למשל.
ומשם ממשיכים. את יכולה לנחש מה יהיה הדבר הבא?
לא יודעת. גלה לי, בבקשה.
כבודם העצמי. התקווה שלהם. הנשמה שלהם.
החוקים האריים מתירים לנו לקחת מיהודי מה שאנחנו רוצים.
על פי צו, נאסר עליהם להחזיק ברכוש.
אז אולי תרשי לי, בבקשה, לבדוק את ענייניהם של הוורטהיימרים?
לחיי מדמואזל שאנל.
קוקו.
מיסייה דיור.
מה אתה עושה כאן?
אני צריך לדבר איתך.
מי זה? - זה הבן של השכן שלי.
מה אתה עושה כאן?
אני אעזוב את הדירה שלך, מיסייה דיור.
אני מצטער שהבאתי את הבעיות שלי, שהבאתי סכנה לחיים שלך. אני...
אתה יכול לומר שיצאתי מהכלים, אבל אתה חייב להישאר.
אתה תהיה בטוח יותר אם אעזוב.
ואני יכול לגור עם הסטודנטים האחרים.
זו החלטתי.
מה זה?
זה החלק שלי ממה שנתת לנו אתמול.
בבקשה, תשמור את כספך, מיסייה דיור.
ודיברתי עם קתרין. היא תגור אצלך.
כך יהיה בטוח יותר לכולנו. - קח את זה.
תרצו לשתות משהו, בחורים?
אמרי לי, די מרגש להיות כאן, כן?
מיסייה ספאץ.
נכחתי בארוחות ערב רבות ב"מקסים".
המקום גדוש זיכרונות.
אבל האם היינריך הימלר
האדם החזק ביותר שסעדת בחברתו?
ייתכן שהיו אחרים.
סר וינסטון צ'רצ'יל, אסתכן ואומר שהוא החזק ביותר.
ליתר דיוק, היה חזק.
אבל הוא לא יכול לעזור לך להשיב לרשותך את החברה שלך.
האם אוכל להטריח אותך
להצטרף אליי לבילוי אחד נוסף לפני שאצטרך להחזיר אותך לריץ?
אני חושבת שלא אעמוד בעוד הפתעה גדולה ממך, מיסייה ספאץ.
אין הפתעות גדולות.
רק קצת קניות.
אתה רוצה לקחת אותי לקניות?
בשעה הזאת?
בבקשה, מדמואזל, מכאן.
אתה גר כאן?
לא. זה בית נטוש. עכשיו הוא שלנו.
אחרייך.
מדמואזל, את יכולה להכין רשימה, וכל פריט שימצא חן בעינייך יהיה שלך.
אני לא צריכה כלום.
בעלי הבית הם יהודים?
שמעת את הר הימלר.
ליהודים אין עוד רכוש כלל.
כל מה שתראי ותרצי,
אדאג שישלחו לסוויטה שלך בריץ.
זה עולם חדש.
הגיע הזמן לאמץ אותו.
בלי עושר, בלי כוח...
לכולנו יש תחליף.
אבל יש אלגנטיות אמיתית.
איש לא יוכל להחליף את קוקו שאנל הגדולה.
חיפשתי אחד כזה...
שנים רבות.
יש צליל חיוג.
הוא עדיין עובד.
זה יקר מפז.
איזה בלגן אעשה מהאלגנטיות שלך אם תרשי לי.
כריסטיאן, אני לא מסוגל לצעוד צעד אחד נוסף.
בוא הביתה איתי.
לא, אני צריך לעבוד. - עכשיו אמצע הלילה.
אנחנו שתויים כלוט. - אני חייב.
עבודה, עבודה, עבודה.
ז'אק, תפסיק, תפסיק. זה מסוכן. זה מסוכן.
אתה מוטרד בגלל הנער ההוא.
לא. - כן, אתה מוטרד.
אין לך מושג על מה אתה מדבר.
אני צריך ללכת. אני צריך לעצב שמלת נשף מחורבנת.
זו לא אשמתך.
כשכריסטיאן היה בן 14, מגדת עתידות קראה את כף ידו
ואמרה לו שהוא יהיה עני מרוד.
היא ניבאה גם שיום אחד הוא יסב עונג גדול לנשים.
ההורים שלנו התגלגלו מצחוק.
יש בו המון טוב,
ובה בעת הוא יכול להיות שברירי מאוד.
זה שילוב קשה.
הוא תמיד טיפל בי יפה כל כך.
ארווה?
הלו? - אני צריך לדבר עם ז'אן.
הוא לא כאן. הוא עם הסטודנטים האחרים.
הנאצים ניתקו להם את הטלפון. - מה עשו? אל אלוהים, מתי?
קתרין, מי זה?
הסטודנטים.
מתוכננת פשיטה.
ארצה, חזיר!
לא, לא, לא!
קום! בוא הנה.
כריסטיאן.
היא מהממת.
הרבה יותר משיכולתי לצפות.
והרבה יותר משמגיע לה, כמובן.
היא תהיה האישה הכי יפה בנשף הערב.
כן. זה יצא יותר ממה שגם אני ציפיתי.
אבל הבד, העיצוב, השמלה...
הם חפים מפשע.
רק האישה שתלבש אותה בקרוב תהיה מושחתת.
הערב אנחנו מקבלים את פניו של ולטר שלנברג
לפריז בנשף גדול.
מי?
ולטר שלנברג.
הוא צפוי להתמנות בקרוב לראש שירותי הריגול הנאציים.
נשף? כמה נחמד.
אשמח אם תצטרפי אליי.
אולי יש לי תוכניות אחרות הערב.
אז אני פוקד עלייך לשנות אותן.
יקירי, אתה לא פוקד עליי לעשות כלום.
חוששני שאני חייב להתעקש.
שלנברג בעצמו ביקש שתבואי.
אאסוף אותך בשבע.
ידידי, אנחנו צריכים שמות,
כתובות, אנשי קשר. - לא...
אם לא תיתן לנו שמות, נהרוג אותך.
זה לא חייב להיות כך.
תעבור לאחרים.
יהרגו אותך.
הדיווחים שלנו מאשרים עכשיו
שמחר ב-11 בבוקר,
כל חמשת הסטודנטים יוצאו להורג במטווח הירי בבאלרד.
אין לנו שום דרך לעזור להם?
אנחנו צריכים ליצור קשר עם היחידות האחרות.
אולי כשיסיעו אותם למטווח, נוכל לשחרר אותם.
זה אפשרי?
אני לא יודע.
אבל אנחנו חייבים לנסות. אנחנו חייבים לו.
קתרין, אני צריך שתעבירי כמה הודעות, טוב?
תביאי את האופניים.
בבקשה, אל תשלח אותה.
ארווה, בבקשה.
אנחנו חייבים לנסות.
אני מבין.
קתרין, הצמיג הקדמי בלי אוויר.
זה בסדר. אני אטפל בזה.
טוב. ההודעה הראשונה לאוליבייה.
השנייה לברנאר.
האחרונה לאנטואן.
וייתכן שנצטרך לעזוב את הדירה.
אולי יצליחו לדובב את ז'אן.
הוא לא ימסור שמות.
איך את יכולה לדעת? איך את יכולה לדעת דבר כזה?
הוא לא ינקוב בשמות.
שלום. מי זה?
כריסטיאן, זה לוסיאן.
אני צריך לדבר איתך בדחיפות.
כריסטיאן, אני זקוק לעזרתך.
יש בעיה עם השמלה להערב.
אני במטבח.
בעיה עם השמלה?
יש פגם... קרע.
והלקוחה כבר בנשף.
ובעלה הוא אחד מהמארחים,
הוא טלפן ודרש שאתה אישית תבוא לתקן אותה.
מה אנחנו עושים? מה אנחנו עושים?
כריסטיאן, האנשים האלה מפחידים אותי.
אני מצטער.
סלח לי, אבל אני חושב שמסוכן לסרב לעשות להם את השירות הקטן הזה.
אני מתחנן בפניך.
ערב טוב. ברוכים הבאים.
לקומה השנייה, בבקשה.
הזמנה, בבקשה.
אשמח למרטיני חזק.
אשמח להצטרף אלייך אחרי הפגישה שלך.
הזמנה, בבקשה.
בבקשה.
הזמנה?
מוכנה?
מדמואזל. - תודה.
אני צריך להשיג עוד רובים. ניפגש כאן.
תיזהר, בבקשה, אהובי.
תתקדם.
תתכופף. אל תזוז.
קדימה, חלאה.
אתם עדיין יכולים להציל את עצמכם אם תיתנו לנו שמות.
הזמנה, בבקשה.
סליחה. סליחה. - הזמנה.
כן.
מיסייה דיור? - כן.
באתי רק לראות...
חכה כאן.
הר שלנברג.
מדמואזל, לעונג הוא לי.
זה באמת כבוד.
תודה רבה, ספאץ יקירי, על ההיכרות.
הכבוד כולו שלי, הר שלנברג.
ברוך הבא לצרפת. - תודה.
ידעתי שהייתה סיבה טובה לכך שחיכיתי כל חיי עד עכשיו כדי לבקר בפריז.
מהי?
טוב, מי יכול להתעלות על קבלת פנים של קוקו שאנל?
גדולה יותר מכל כוכב הוליוודי עלי אדמות.
לווי אותי. לווי אותי.
לווי אותי, בואי.
סליחה.
מיסייה דיור.
אני אוהב את פריז.
טוב, איך אפשר שלא?
יש לי חדשות בשבילך. אך ורק בשבילך.
שבי, בבקשה.
הורינו לבתי המשפט
להחיל את החוקים האריים על העסק שלך.
זה מה שרצית, כן?
חיכיתי יותר מ-20 שנה.
אז של מי הטעות הזאת?
אני מתנצל מעומק לבי.
כמה חסר כישרון אתה?
אתקן את זה.
זו ההיכרות הראשונה שלה עם ולטר שלנברג.
אתה מבין את חשיבות העניין? - כן, אדוני. אני מבין.
קדימה, תתחיל. אל תלך לפני שזה מתוקן.
אוכל לראות את הקרע, בבקשה?
באת לבד?
זו לא תקלה בתפירה.
אתה כריסטיאן דיור?
איך זה קרה?
כן?
כן.
קרעתי אותה בעצמי.
למה?
כי סירבת לפגוש אותי. פעמיים.
אני לא מבין, מאדאם, אבל זה בסדר.
אחותך היא קתרין, נכון?
היא במחתרת?
איך את יודעת?
יש להם תמונה שלה שהם מראים לאנשים.
זיהיתי אותה כי למדנו יחד בבית הספר.
אבל הם לא מכירים אותה בשמה. - מי? מי מחפש אותה.
הגסטפו. היא בסכנה.
הם חושדים שהייתה מעורבת במארב האחרון.
הייתה שם מצלמה ויש תמונות שלה.
הם יודעים שהיא מעבירה הודעות באופניים אבל לא הצליחו לאתר אותה.
עזוב את הקרע. לך תזהיר את אחותך.
ואל תסתובב ברחובות. לך, לך, לך!
אחרי שתבצעי את המשימה,
לשותפים היהודים שלך לא תהיה שום זכות בחברה שלך.
ובזה זה ייגמר?
כן.
ברשותך, אמרת "משימה." איזו משימה?
מדמואזל.
אלה מאיתנו שחוו את הכאוס של המלחמה...
אין לנו הרבה זמן.
ארבע שנות הכיבוש הנאצי...
הימים האפלים בחיינו...
את תעזרי לשים קץ למלחמה בין גרמניה לבריטניה.
מה אני אעשה?
מכירים את הכמיהה...
לשרוד.
את גאה ונרגשת?
איך זה אפשרי?
בואי אליי מחר,
ונדבר עוד על העבודה שעל הפרק.
דיור... עצור.
טיפלת בכול לשביעות רצונו של הר שמיט?
כן, כן. ועכשיו אני הולך הביתה.
כי זה כל מה שיש.
הכמיהה לשרוד.
תפסיק, בבקשה. לא, לא.
בשבילי, היצירה...
הייתה הישרדות.
תרגום: גלית אקסלרד