MED DRUGO SVETOVNO VOJNO SO NEMCI ZA ŠTIRI LETA OKUPIRALI PARIZ.
FRANCOZI SO TRPELI NACISTIČNO OBLAST IN ZATIRANJE.
KO SE JE VOJNA KONČALA, JE NEZNAN MODNI OBLIKOVALEC
POSTAL LEGENDA, KI JE FRANCOZOM VLILA UPANJE.
TO JE ZGODBA O TEM, KAKO JE USTVARJANJE POMAGALO VLITI DUHA IN ŽIVLJENJE SVETU.
PO RESNIČNIH DOGODKIH
1955 PARIZ
Dragi, prosim. Požvižgam se na druge modne oblikovalce.
Dolgočasijo me.
Toda, gospodična Chanel, to je Christian Dior.
Nikar. Prišla sem govorit o Modni hiši Chanel. O svoji vrnitvi.
O svoji prvi kolekciji, potem ko sem morala zaradi vojne zapreti butik.
Danes so se na Sorboni poklonili Diorju. Ste vedeli?
- Popolno in blaženo nevedna sem. - Imajo retrospektivo njegovih kreacij
- od njegovega začetka pred osmimi leti. - Ja...
Menda je g. Dior te dni živčna razvalina.
Nesrečen se skriva pred svetom, ker ve, da si ne zasluži hvale.
Zaporniki Sorbone se mi smilijo,
ker morajo danes trpeti z njim.
Dior, Dior!
Dobro jutro. Oprostite za zamudo.
Vidim, da delite moje navdušenje nad tem zgodovinskim dnem.
Kmalu bo z vami gospod Dior.
Dior. Dior!
- Huje je. Potrebujem tvojo pomoč. - Za božjo voljo.
Ne spusti me noter in hoče odpovedati dogodek.
Cecile. Bodo dekleta kmalu pripravljena?
- Kdaj jih potrebujete? - Zdaj.
Gospa Zehnacker?
Gospa Bonjean. Z modno revijo bomo začeli.
- Sledilo bo predavanje g. Diorja. - Je kaj narobe?
Ne, nič. Tako je g. Diorju bolj všeč.
- Dior, Dior! - To je to, kajne? Karta smrti.
Gospa Delahaye, prosim, povejte jim. Ne morem tja.
Dior, Dior!
Dame, hitro, prva oblačila.
Hitro, hitro.
Gospa, dovolj vedeževanja za danes, zmenili sva se.
- Gospod je vztrajal. - Ja, zdaj pa jaz vztrajam znova.
Oditi bi morali, ko ste mu prinesli amulet za srečo.
- Še dve karti morava odkriti. - Prosim, nehajta.
Christian, nimate časa. Manekenke sem že poslala.
Gospe in gospodje, umetnost Christiana Diorja.
- Saj veste, da to ne pomeni zares smrti. - Študenti so mladi, lepi, živi.
Spraševali bodo in čudoviti boste.
Dior, Dior!
Hvala.
G. Dior.
Hvala. Hvala.
Z veseljem vam izrekam dobrodošlico.
Prvi modni oblikovalec, ki govori na Sorboni v naši 700-letni zgodovini.
Hvala.
Ste kot najslavnejši modni oblikovalec na svetu zadnjih desetih let
zadovoljni s tem, kaj ste ustvarili, in z revolucijo, ki ste jo začeli?
Vedno sem si želel le
oblikovati najlepša ženska oblačila,
kar jih je kdaj bilo.
S svojo prvo kolekcijo leta 1947 ste človeštvu pomagali najti lepoto
in željo po življenju po strahotah druge svetovne vojne.
Vas to učijo?
Povabili smo najboljše študente mode
z vsega sveta, da se nam pridružijo.
To je resnično eden izmed vrhuncev v mojem življenju.
Gospod, kar takoj se lotimo stvari.
Prosim, prvo vprašanje.
- G. Dior, pozdravljeni. - Pozdravljeni.
Ta teden se v Pariz vrača Coco Chanel.
Osem let je živela v izgnanstvu.
Pred vojno je bila najslavnejša modna oblikovalka na svetu.
Obljublja, da bo znova zasedla prestol modne kraljice.
Kaj občutite ob tem?
Poiskati si bom moral drug sedež.
Moda. Kaj je moda? Mislite, da je Dior moda?
Diorjeve kreacije so ekstravaganca. Za ekstravaganco nimam časa.
Moj slog je preprostost.
Obleka ne sme nositi ženske. Ženska mora nositi obleko.
Pri sedemdesetih obljubljate vrnitev.
To je navdih za vse.
Prosim. Nikoli ne bi zapustila Modne hiše Chanel.
Nikoli. Sama sem jo postavila. Glejte, kaj vse sem ustvarila.
To je moja edina prava lastnina.
Zdaj me potrebujejo bolj kot kdaj prej. Če sem iskrena, objavi to...
Dior je uničil francosko modo. Vrnila sem se, da bi jo rešila.
- G. Dior? - Ja?
Je res, da je med nemško okupacijo Pariza
Coco Chanel zaprla atelje
in rekla, da ne bo oblikovala oblek za žene nacistov?
Vi pa ste delali naprej in služili?
Prosim, posvetimo se modi.
Ne, ne. Vprašanje je zelo dobro.
Odgovoril bom nanj.
Gdč. Chanel je imela svoj posel. Sama se je odločila, da ga zapre.
Jaz pa...
Bil sem neznan in delal sem za Luciena Lelonga.
Tisti, ki ste doživeli vojni kaos...
Štiri leta nacistične okupacije, najmračnejši dnevi našega življenja...
Ja, prodajali smo svoje kreacije ženam in dekletom nacistov.
To je resnica,
toda za njo se vedno skriva druga resnica.
TRETJE LETO NACISTIČNE OKUPACIJE PARIZA
Če nimate živilske kartice, vam ne moremo dati hrane.
Prosim, prosim. Prosim. Prosim.
- Vas smem prehiteti? - Ne, žal mi je.
- Vsak dan zmanjka hrane. - Za vse nas.
Nahraniti moram še druge. Prosim. Za vse je težko.
Ni več hrane. Zaprto je.
Stoj. Pokaži dokumente.
- Zakaj nas vsak dan nadlegujete? - Dokument.
Vsak dan me vidite iti mimo.
Mi vrnete vsaj fotoaparat?
Žal vas moramo ustaviti, potrebujemo vaš dokument.
Takoj.
- Kam greste? - V službo.
- Kako ste danes? - Hans, kako smo?
Dolgočasim se.
Hans se dolgočasi. Jaz pa sem osamljen.
Kako ste vi, gospodična? Ste bolj zdolgočaseni ali osamljeni?
Morda oboje?
Doma sem ga pozabila.
Med kosilom se lahko vrnem ponj.
Greva z vami, da se prepričava? Je v spalnici?
Aretirati vas morava.
Prosim.
Preprosta pomota je.
Za preproste pomote so preproste rešitve.
Če se boste upirali, vas bova morala raniti.
Stoj!
Kako si mislila, da boš ušla v teh čevljih?
Prosim, ne.
- Prosim, ne! - Miruj.
Miruj.
Nočem te raniti.
- Pohiti. - Miruj.
Miruj.
Gunther!
Si cela? Uspelo ti je. Past je uspela.
- Krvavi. - Jean, vzemi mu orožje.
- Catherine. - Kri ni moja.
Ta ima denar.
- Vzemi ga. - Tu imaš preprosto rešitev.
Gremo!
Vive la Résistance!
- Na pomoč! - Ustrelili so dva nacista.
Gremo z ulic, preden nas aretirajo.
- Teci! - Kam?
- Izognite se jim. - Tja.
Nocoj ne morem k študentom.
- Je res prostor zame? - Ja.
- Poskrbeli bomo zate. - Pohiti, Jean.
Kje imaš moža? Zakaj ni s tabo?
Kje stanuješ?
- Tam. - Pojdi domov!
- Vsi noter. - Dol z ulic.
Vrnite se domov. Takoj. Dajmo!
Oba noter.
- Spij. - Hvala.
Domov!
- Kje bomo dobili strelivo za to? - Te so odlične.
- Kaj pa je to? - V Nemčiji jim pravijo...
Ti je kdo sledil?
- Ne. - Res ne? Zunaj sem slišal vpitje.
Kdo si pa ti?
Kdo si? Odgovori. Kdo je to? Hervé.
Hervé, kdo je ta človek?
Stanovanje je moje, prav? Odgovori.
In kje je moja sestra?
Hervéja sem prosila, naj ti ne odgovori.
Hvala.
Moraš mi povedati, kaj se dogaja.
Včasih te preveč skrbi. Pretiravaš in dlakocepiš, pa nima smisla.
Zato me samo še bolj skrbi.
Ne, ne. Oprosti. Ne. Z veseljem vaju skrivam,
ampak odpor napada naciste v tej soseski,
vidva pa pripeljeta neznanca v hišo.
To ni pametno.
Je g. Lelong danes delil plače?
- Na samem morava govoriti. - Drugič.
- Vem, da je to zate stresno, a je nujno. - Prosim, ne skrbi zame, Hervé.
Kje si dobil toliko denarja?
Nacisti so Lelongu dovolili prodajo oblek v Španijo in Južno Ameriko.
Pa neki dogodek se pripravlja, zato je več dela.
- Kaj delate? - Plesne obleke.
Plesne obleke?
V tem času zabave prirejajo le nacisti.
Vi pa boste šivali plesne obleke. Bedak ste.
Star bedak ste.
Zavrni delo.
Potem me bodo odpustili in bomo brez denarja.
Kaj boste potem?
Kajti skoraj ves denar gre za vas.
Vem samo,
da si naredila natančno to, kar si obljubila, da ne boš.
Opraviči se.
- Prosim? - Ja.
Jean pomaga Parižanom, da se uprejo.
Oprostite, g. Dior, za napačno izbiro besed.
Veliko srečo imamo, da ste Catherinin brat.
Naslednjih 72 ur ne smemo biti na ulicah.
Ne skrbi, takoj potem bomo odšli.
Seveda hočem, da ostaneš, Catherine.
Ja? Boš ostala?
Jeana bova odtihotapila ven, ko se stemni. Potem bomo vsi odšli.
Lahko vsaj poslušaš, kaj govorim?
Ne morem spati, če ne vem, kje si.
Prav. Lahko ostanete.
Prav imate. Ja, lahko ostanete.
Lahko ostanete tu.
To je pametneje. In varneje.
TABORIŠČE ZA FRANCOSKE VOJNE UJETNIKE 50 KM ZUNAJ PARIZA
- Ne govori nemško. - Pustite me.
- Coco. - Kje...
- André? - Kdo ste?
Imam dokumente, da prevzamem zapornika št. 4332.
- André? André? - Glavo dol.
Si to ti?
Rekli so mi, da je izpustitev vašega nečaka osebna usluga vam.
- Nihče ne bi smel vedeti. - Zaradi Andréja sem tu.
- Lahko plačam. Denar imam. - Plačali boste?
Ja. Kolikor hočete. Imam denar.
Mislite, da me lahko kupite? Ne morete.
- Ne. - Ne!
- Ne streljajte! - Rekli so, naj prinesemo denar.
- To je hotela reči. - Če bi bilo po mojem, bi bil mrtev.
- Mogoče vidva tudi. - K sreči ni.
Prosim.
- Odpeljite nečaka. - Hvala bogu.
Hvala.
Coco, rad te imam.
- Gremo. - Domov gremo.
Vstani.
Kot ste zahtevali, herr Spatz.
- Je bila hvaležna? - Hvaležna?
Komu mar!
Poveljniku Schellenbergu. Čez tri dni jo hoče spoznati.
Poskrbite, da se bosta z Baronom vrnila v Ritz. Varno.
V tem času zabave prirejajo le nacisti. Vi pa šivate plesne obleke.
Kako je z njim?
Bolje.
Tako majhen je bil, ko sem ga dobila. Ko je moja sestra umrla.
Potreboval me je in tudi zdaj me.
- Pomembno je, da je doma. - Zaradi tebe, Baron.
- Tvoja dolžnica sem. - Nič mi ne dolguješ, Coco.
- Še pogledali niste! - G. Balmain, nimam časa
gledati kreacij, ki mi niso všeč.
Kaj natančno vam ni všeč?
USTANOVITELJ HIŠE LELONG
Ničesar ne vidim.
Razen idealne popoldanske tunike iz črnega krepa.
- G. Balmain, nismo prosili za tunike. - Prosili smo za plesne obleke.
DIREKTORICA
Rok je čez štiri dni
in plesne obleke so razkošnejše od tunik.
Več podrobnosti imajo. Nekaj temu podobnega, g. Balmain.
G. Dior.
To je čudovita, čudovita obleka.
Najlepša hvala, da ste narisali to, za kar smo prosili.
- Najlepše, kar ste oblikovali doslej. - Bravo, Christian.
- Zelo lepo je. - Hvala.
- Bi pogledal moje risbe? - Lahko.
G. Lelong, ne bom oblikoval, dokler ne poveste, za koga so.
Pierre, rajši ne postavljajte vprašanj, na katere nočete slišati odgovora.
Kot bi zahtevali, da neham oblikovati in dihati.
- Pierre. - Živeti, mogoče!
Au revoir.
Odlična zasnova, Christian.
Več plasti, zelo evokativno.
Stranka je prosila, da ste poleg pri pomerjanju.
Prosim, rad bi sodeloval samo pri oblikovanju.
Za vas osebno je prosila.
Žal ne morem.
Christian, morate iti.
Ne moremo si privoščiti, da grejo drugam.
Pošljite šiviljo.
- Vas je zahtevala. - Zakaj?
Ne vemo.
- Vi boste šli. - Saj imam njene mere.
Obleko ji lahko sešijem brez pomerjanja.
- Tako malo prosim. - V tem primeru prosite preveč.
Saj ste predsednik banke. Kako ni mogoče prenesti sredstev?
- Družina je odvisna od tega denarja. - Nimate več dostopa do tega računa.
Kaj? To je moje podjetje, moj denar.
Vaša družabnika sta na začetku vojne pobegnila. Nimata več računov pri nas.
Sredstva niso več na ime Wertheimer.
O tem ne moreta odločati brez mojega dovoljenja.
Pa sta odločila.
Nimate dostopa do računa. Žal mi je.
Poskusite doseči kaj pri nacistih.
Kako si drznete!
- Dovolj. Lahko greste. - Kakor želite.
- Vedo, kako se lotiti takih zadev. - Kakšnih?
Zadev z Judi.
S takimi, kot sta brata Wertheimer. Tako sem vsaj slišal.
Rekla sem, da g. Wertheimerju poudarite, da moram takoj govoriti z njim.
Ja, vem, da je v New Yorku zgodaj.
Briga me, če spi, ga zbudite!
Poslušajte, trapasto ženšče.
Povej Pierru in njegovemu butastemu bratu, da jima ne bo uspelo.
Prasca sta me zafrknila.
Halo?
Mislil sem, da sta tvoja družabnika v ZDA ušla pred nacisti.
- Šla sta, ker si ti ostala. - Ni smešno!
Tvoja družabnika sta, Coco, ne prijatelja.
Hotela sem ti podariti večjo vsoto denarja.
- Nočem tvojega denarja. - Moraš sprejeti mojo zahvalo.
Večno ti bom hvaležna, ker si rešil Andréja.
Coco. Pomembnejše skrbi imava.
Kaj se je zgodilo?
Moja naveza.
Nacist, ki je ukazal Andréjevo izpustitev, se hoče dobiti s tabo.
- Zakaj? - Govorila sva o tem.
Vedela sva, da bo v zameno morda zahteval kaj od tebe.
- Ja, ampak saj je že prost. - Coco.
- Ne moreš izvedeti, zakaj? - Poskusil sem.
Aretirali me bodo, če ne greš.
Prosim. Bi mi rada dala darilo?
Naj bo to darilo meni. Sestani se z njim nocoj.
V hotel bo prišel.
Prav, Baron...
Mogoče mi lahko pomagajo...
- Da dobim nazaj podjetje. - Previdna bodi.
Vojna se lahko kmalu prevesi v korist zaveznikov.
Da ne boš končala kot jaz.
Ker obžalujem, da poslujem z njimi.
- Nehaj početi zanj, karkoli že počneš. - S kolesom prenašam sporočila.
Ne laži mi.
Zaradi ljubezni do njega si slepa. Jaz sem odgovoren zate, Catherine.
Zakaj pa?
Zakaj? Ker si mami obljubil, da boš skrbel zame?
Pridi, Christian.
Najin dar je. Tvoj in moj.
Bojim se, da bom več dolgo.
Ti boš pazil nanjo.
In jo vodil. Dokler boš živ.
Čudovita si.
Gestapo.
Hitro. Moliva.
To cvetje bi ji bilo všeč.
Nisi odgovoren zame.
Zase si odgovoren, Christian.
Za to molim.
- Dobro je, ne? - Prelepo.
- Ja. Hvala, Cristóbal. - Kaj...
Kaj misliš o tej?
- Veš... - Kaj misliš, Christian?
- Saj znaš bolje. - Prav, ampak kako naj naredim bolje?
- Kako bi jo izboljšal? - Nisem spremenil stališča.
- Ne delam za naciste. - Tudi če bi stradal?
Balenciaga tega ne bo podprla.
- Torej Lelong dela zanje? - Ne bodi naiven.
Oblikuješ obleke za dobrodošlico za Schellenberga, pariškega vodjo SS.
Potrebujem denar. Očeta in sestro preživljam.
- Nočeta, da sodeluješ z nacisti. - Imam...
Za stranko sem sumil, da je nacistka. Dvakrat me je klicala na pomerjanje.
Obakrat sem zavrnil. Lelong nam ni povedal, za koga šivamo.
Najbrž Lelong laže, da bi te zavaroval. In ti plačal.
Če se bo vojna končala in bo to prišlo na dan,
bosta lahko trdila, da nista vedela.
Ne morem. Ob misli na to mi je slabo.
Povej, katera ti je najbolj všeč. Tista s pentljo je...
Nacisti so meni in Coco Chanel ponudili veliko denarja za obleke.
- Zavrnila sva. - Zakaj potem biva v Ritzu?
Ne vem.
Vem pa, da je Coco besnela, ko je slišala, da prihajajo nacisti.
Vse drugo, če nisi slišal ali videl, so govorice.
- Torej si videl in slišal? - Ja. Ja, na lastne oči in ušesa.
Olala. Ej. Zakaj ste vsi tako resni?
Saj je samo še en večer bridkosti nemške okupacije.
Nekega dne bo vsega tega konec.
Vprašajte se, ali boste, ko bo konec,
lahko živeli s tem, kar ste naredili.
Naše odločitve so pomembne.
Dober večer, Albert. Nekdo me čaka.
Gospodična.
Hvala.
Vesel sem, da sem vas spoznal.
Baron mi je povedal veliko o vas. Zdi se mi, kakor da se poznava.
- Ste Britanec? - Mati je bila Britanka. Greva?
Ne vem niti, kako vam je ime.
Pišem se Dincklage. Lahko me kličete Spatz.
To je "vrabec" po nemško.
Zakaj vas kličejo tako, g. Spatz?
Ker sem nasprotje od razmršenega vrabca z grdim oglašanjem.
Greva?
- Naj vas ne skrbi. - Saj me ne.
- Vam roka rahlo drgeta? - Povejte, kam greva.
Rezerviral sem čudovito mizo pri Maximu. Prosim.
Tega morate pokusiti. Eden mojih najljubših šampanjcev.
V čast mi je, da ste me povabili.
Presenečen sem, če sem iskren,
da ste gostja velikega Heinricha Himmlerja.
Ji nisi povedal, da bom zraven?
Prosim, odpustite mu spodrsljaje.
Na vaše zdravje.
Povejte...
Coco, kaj menite o modnem oblikovalcu Lucienu Lelongu?
- Ga spoštujejo? - Ne tisti, ki vedo, da nima pojma o modi.
Čudoviti ste. Redki ste, ki povejo resnico.
Lelong najema druge, ker je nesposoben.
In se podpiše pod njihovo delo.
Lelong je sramota za haute couture.
Zakaj je potem postal predsednik Francoske mode?
Jaz sem zavrnila, on pa privolil.
Povejte mi nekaj. Čemu ti visokozveneči francoski izrazi?
Zakaj haute couture?
- Haute couture? - Ja.
Pomeni "visoko šivanje".
Vse, kar vidite pred sabo, je ročno delo.
Zelo kakovostna tkanina, najboljša moda.
Izdelava traja najmanj 366 ur.
Najboljše od najboljšega.
Ja.
Vse bi radi odnesli v Berlin.
- Odnesli? - Ja. Vzeli. Vse.
Berlin bo postal središče haute coutura.
Lelong je rekel, da je to mogoče le, če tja preselimo 15.000 ljudi.
- Je to res? - Ne.
Sem vedel.
Najmanj 20.000.
- Res? - Kdo ve!
Še šampanjca, prosim.
Pogovorimo se o vaših težavah.
Spatz pravi, da vam lahko pomagamo pri poslovnih zadevah.
Baron, vaš stari prijatelj, je delil podatke z nami,
vašimi novimi prijatelji.
Nočem biti v nadlego...
Sta vaša družabnika brata Wertheimer Juda?
- Slabo sem ju presodila. - Da, da.
Neprimerno ravnanje, ki ga trpite, je od njih žal pričakovano.
Veste za arijske zakone?
Ne... Trudim se, da se ne menim za formalnosti.
Coco, s firerjem sva
zelo zgodaj spoznala,
da bi morali pri izkoreninjenju Judov
najprej izkoreniniti občutek lastništva.
To počnemo tako, da jim vzamemo lastnino.
Njihovo umetnost ali domove, na primer.
Potem gremo naprej. Uganete, kaj sledi?
Ne vem. Povejte.
Njihovo dostojanstvo. Njihovo upanje in duša.
Po arijskih zakonih lahko Judom vzamemo, kar hočemo.
Po odredbi zdaj ne morejo imeti lastnine.
Zato mi dovolite, da preverim ta Wertheimerja?
Na gospodično Chanel. Coco.
G. Dior.
Kaj delaš tu?
Govoriti moram z vami.
- Kdo je to? - Sosedin sin.
Kaj delaš tu?
Odšel bom iz vašega stanovanja.
Oprostite, da sem vam povzročal težave in ogrožal vaše življenje.
Izgubil sem živce, ampak moraš ostati.
Varnejši boste, če grem.
Pa pri drugih študentih lahko bivam.
Odločil sem se.
- Kaj je to? - Moj delež tega, kar ste nam dali včeraj.
Prosim, obdržite denar.
S Catherine sem govoril. Z vami bo ostala.
- Tako bo varneje za vse. - Vzemi.
Bosta kaj spila?
Precej vznemirljivo je biti tu, kajne?
G. Spatz.
Pogosto sem obedovala pri Maximu.
Bogat je s spomini.
Pa ste kdaj večerjali s kom, ki ima večjo oblast kot Heinrich Himmler?
Nekaj jih je bilo.
Rekla bi, da je sir Winston Churchill moški z večjo oblastjo.
Je bil. Vendar vam ne more pomagati, da dobite nazaj podjetje.
Vas smem prositi, da se oglasiva še nekje, preden vas pospremim nazaj v Ritz?
Ne bom zmogla še enega velikega presenečenja.
Ne bo presenečenje.
Samo nakupovanje.
Nakupovat bi me radi peljali? Ob tej uri?
Prosim, izvolite, gospodična.
Stanujete tu?
Ne. Zapuščeno je. Zdaj je naše.
Za vami.
Gospodična, naredite seznam, in vse, kar vam je všeč, je lahko vaše.
Nič ne rabim.
So... lastniki Judi?
Saj ste slišali g. Himmlerja.
Judi nimajo več lastnine.
Vse, kar vidite in bi radi imeli, vam bomo dostavili v Ritz.
Svet je nov. Čas je, da ga sprejmemo.
Brez bogastva, brez oblasti...
...smo vsi zamenljivi.
Potem pa so še zares elegantni.
Velike Coco Chanel nihče ne more zamenjati.
To sem iskala.
Že leta!
Piska.
Še vedno dela. To je izjemno.
V kakšen nered bi spravil vašo eleganco, če bi mi dovolili!
Christian, niti koraka več ne morem narediti. Greva k meni.
- Delati moram. - Ponoči?
- Popolnoma pijana sva. - Moram.
Delo, delo.
Jacques, nehaj. Ni varno. Ni varno.
Zaradi tistega fanta te skrbi.
- Ne. - Ja, te.
Ne veš, o čem govoriš.
- Klinčeve plesne obleke moram oblikovati. - Nisi ti kriv.
Ko je imel Christian 14 let, mu je vedeževalka rekla, da bo reven.
Napovedala mu je tudi, da bo zelo osrečeval ženske.
Starši so se krohotali.
Zelo dober je.
In zelo krhek.
Težka kombinacija.
Vedno je zelo lepo skrbel zame.
Hervé?
- Halo? - Jeana, prosim?
Ni ga. Z drugimi študenti je.
- Nacisti so prekinili linije. - Kaj? Ljubi bog. Kdaj?
Catherine, kdo je?
Študenti.
Racija bo.
Dol, prasec!
Ne!
Vstani! Pridi sem.
Christian.
Čudovito je.
Veliko bolje, kot sem pričakoval.
In veliko bolje, kot si zasluži, seveda.
Najlepša ženska na nocojšnjem plesu bo.
Ja. Bolje je, kot sem pričakoval tudi sam.
Ampak tkanina, kroj, obleka
so nedolžni.
Pokvarjena je samo ženska, ki jo bo kmalu nosila.
Nocoj bomo s plesom zaželeli dobrodošlico Walterju Schellenbergu v Parizu.
- Komu? - Walterju Schellenbergu.
Kmalu bo vodja nacistične obveščevalne službe.
Ples? Simpatično.
Pridruži se mi.
Mogoče imam drugačne načrte za nocoj.
Ukazujem, da se spremenijo.
Dragec, ne boš mi ukazoval.
Vztrajam.
Schellenberg je zahteval, da prideš.
Ob sedmih pridem pote.
Prijatelj, potrebujemo imena.
- Naslove, stike. - Ne!
Če ne boš povedal imen, te bomo ubili.
To res ni potrebno.
Poskusimo pri drugih.
Ubili te bodo.
Poročila so potrdila,
da bodo jutri ob enajstih
na Balardovem strelišču usmrtili pet študentov.
Jim ne moremo kako pomagati?
Z drugimi enotami bi morali komunicirati.
Mogoče bi jih lahko rešili med prevozom na strelišče.
- Je to mogoče? - Ne vem.
Vendar moramo poskusiti. To mu dolgujemo.
Catherine, nekaj sporočil prenesi. Pojdi po kolo.
Prosim, ne pošlji je. Hervé, prosim.
- Moramo poskusiti. - Razumem.
Catherine, sprednja guma je prazna.
V redu je, napolnil jo bom.
Prav. Prvo je za Olivierja.
Drugo je za Bernarda.
Zadnje je za Antoina.
Mogoče bomo morali iz stanovanja.
- Mogoče bo Jean spregovoril. - Ne bo izdal imen.
Kako veš? Tega ne moreš vedeti.
Ne bo povedal imen.
Ja. Kdo je?
Christian, tu Lucien.
Nujno morava govoriti.
Christian, pomagajte mi.
Težave z nocojšnjo obleko.
V kuhinjo.
Težave z obleko?
Ja... Pomanjkljivost. Raztrganina.
Stranka je že na plesu.
Njen mož je eden izmed gostiteljev.
Telefoniral je in zahteval, da pridete popravit.
Kaj počnemo?
Christian, bojim se jih. Žal mi je.
Nevarno je, da bi jim odrekli to drobno uslugo.
Rotim vas.
Dober večer. Dobrodošli. Kar gor, prosim.
Vabilo, prosim.
- Močan martini bi. - Po sestanku se ti bom rad pridružil.
Vabilo, prosim.
- Prosim. - Vabilo?
Pripravljena?
- Gospodična. - Hvala.
- Več orožja rabim. Tu se dobiva. - Previden bodi.
- Naprej. - Skloni se. Miruj.
Dajmo, gnoj.
Še se lahko rešite. Če nam poveste imena.
Vabilo prosim.
- Pardon. - Vabilo.
Ja...
- G. Dior? - Ja. Tu sem samo...
Počakajte.
G. Schellenberg.
Gospodična, počaščen sem.
To je zares čast. Hvala, dragi Spatz, za predstavitev.
Meni je v čast, g. Schellenberg.
- Dobrodošli v Franciji. - Hvala.
Vedel sem, da je razlog, da sem šele zdaj obiskal Pariz.
Zakaj?
Še hollywoodska zvezda mi ne bi mogla zaželeti boljše dobrodošlice kot Coco.
Stopite z mano.
Stopite z mano, no.
Oprostite.
G. Dior.
Pariz obožujem.
No, saj je normalno.
Novico imam za vas.
Prosim, sedite.
Sodišče smo obvestili,
naj uveljavijo arijske zakone v vašem primeru.
To ste hoteli, ne?
Več kot 20 let čakam.
Čigava napaka je to?
Iskreno se opravičujem.
- Pojma nimate! - Popravil bom.
Prvič bo videla Walterja Schellenberga.
- Razumete, da je to pomembno? - Da.
Ne hodite ven, dokler ne popravite.
Smem videti raztrganino?
Ste prišli sami?
Ni krivo šivanje.
- Ste Christian Dior? - Kako se je zgodilo?
- Ste ali niste? - Sem.
Jaz sem to naredila.
Zakaj?
Ker niste hoteli priti k meni. Dvakrat.
Ne razumem, gospa, ampak nič hudega.
Vaša sestra je Catherine, ne? Je v odporniškem gibanju?
Kako to veste?
Njeno fotografijo imajo. Okoli jo kažejo.
Na isto šolo sva hodili.
- Ne vedo, kako ji je ime. - Kdo jo išče?
Gestapo. V nevarnosti je. Sumijo, da je vpletena v nedavno zasedo.
Njene fotografije imajo.
Vedo, da sporočila dostavlja s kolesom.
Pustite raztrganino, posvarite sestro.
Pa ne hodite na ulice. Pojdite!
Ko boste opravili nalogo,
vaša družabnika ne bosta imela pravic do vašega podjetja.
In to bo vse?
Ja.
Ne zamerite, toda rekli ste "naloga". Kakšna naloga?
Gospodična.
Tisti, ki ste doživeli vojni kaos...
Nimamo veliko časa.
Štiri leta nacistične okupacije...
Najmračnejši dnevi našega življenja.
Pomagali boste končati vojno med Nemčijo in Veliko Britanijo.
Prosim?
Hrepenenje...
...po preživetju.
Ste ponosni in vznemirjeni?
Kako je to mogoče?
Jutri boste prišli k meni. Pogovorila se bova o vašem delu.
Dior... Stop.
Ste uredili in je g. Schmitt zadovoljen?
Ja. Zdaj pa grem domov.
Kajti to je vse.
Hrepenenje po preživetju.
Prosim! Ne, ne.
Oblikovanje je zame...
...pomenilo preživetje.
Prevedla Lorena Dobrila