НАВІЯНО РЕАЛЬНИМИ ПОДІЯМИ
ГОТЕЛЬ «МАЖЕСТІК»
Я просто зайду і спитаю Шелленберґа?
Господи.
Я зроблю це за тебе.
Не раджу вести світську бесіду.
- Авжеж. - І краще стій. Не сідай.
- Зрозуміло. - А ще він просив, щоб ти була сама.
Що? Тобі зі мною не можна?
Ти зустрінешся з генералом Шелленберґом з єдиною метою – отримати наказ.
Мене зараз знудить.
Не треба.
Момент.
Проходь.
Мадемуазель.
Гер Шелленберґ.
Прошу, сідайте.
Я знаю, ви зайняті. Не хочу обтяжувати.
Прошу.
Дякую.
- Сигарету? - Якщо можна.
Безумовно.
Дякую.
Як це приємно,
коли можеш повернути Коко Шанель право власності на її компанію.
Вже повернули?
Повернемо.
І я буду вдячна.
Вертгаймери використовували мене
від самого початку нашого партнерства понад 20 років тому.
А чого ви від них чекали? Це ж євреї.
Але я маю обговорити з вами інші справи.
Шпац казав, що ви знайомі з сером Вінстоном Черчиллем.
Казав?
- Знайомі? - Так.
- Давно? - Досить тривалий час.
Наскільки тривалий?
Кількадесят років.
Починаючи з 1920-х, ми часто вечеряли разом.
- Відпочивали разом... - Тобто ви близько знайомі?
Так. Якось сер Вінстон навіть мав нагоду поплакати в мене на колінах.
Дуже добре.
Чудово.
Мадемуазель...
Я хочу, щоб ви поспілкувалися з Черчиллем конфіденційно.
- Вас до нього пропустять, так? - Я не усвідомлювала...
Якщо бути відвертою, я не знаю.
Чого не знаєте?
Я не зна...
Хіба я вам не сказав, що вже дещо зробив,
щоб повернути вам право власності на компанію, Коко?
Ви не знаєте? Чи не хочете?
Авжеж, я хочу, але я... Я не знаю, де він.
Про все це ми подбали.
Для вашого завдання.
- Мого завдання? - Так.
Операція «Модний капелюшок».
Ваш позивний тепер – Вестмінстер.
Ви поїдете в Мадрид і зустрінетеся з Черчиллем.
Про всі супутні деталі подбає Шпац.
Ви особисто відвезете премʼєр-міністрові...
пропозицію миру, яка заохотить містера Черчилля
прийняти нашу ініціативу й закінчити ведення бойових дій з Німеччиною.
Але я модельєр.
Коко, не треба себе недооцінювати.
Ви впораєтеся.
У разі успіху...
ви ввійдете в історію завдяки цьому, а не якимось своїм сукням.
Це робота всього вашого життя.
Як пройшло?
НОВИЙ ОБРАЗ
Пора.
Іди зі мною.
Я вправляюся
«БУДИНОК» СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР НАЦИСТІВ
Двадцяті. Французький Опір.
Думають, вона має цінну інформацію.
Її імʼя?
Катрін.
Вона щось сказала?
Ні.
Катрін.
У твоєму імені є мʼякість.
Може, з тобою не доведеться морочитися.
Ти допоможеш собі, якщо поговориш зі мною.
А якщо не поговориш...
я зроблю тобі боляче.
І не перестану мучити, доки ти не розкажеш мені все, що я маю знати.
Катрін.
Ти ж не думаєш, що її вже вбили?
Ні.
Їм треба витягти те, що вона знає.
Але твої люди допоможуть.
Якщо її не відвезли в «Будинок».
Це єдине місце, на яке Опір не має впливу.
«Будинок»?
Звідти ніхто не виходить живим.
Хай допоможе нам Бог.
Я багато років не розмовляла з Черчиллем.
Нема підстав думати, що він зі мною зустрінеться. Я...
А Шелленберґу ти про це сказала?
Намагалась. А він тиснув.
Коко, він у стані великого стресу.
Він хоче закінчити війну.
Що Шелленберґ зі мною зробить?
Тобі треба потрапити до Черчилля.
Я виснажена.
Мені треба випити. Поспати.
Ходімо в ліжко.
Ти мені потрібен.
Крістіане, заходь, сідай.
Запропонувати тобі щось випити?
Ні.
Мені потрібне товариство.
Той...
Той чоловік з Руху опору, він...
Сказав мені, що...
Катрін зараз на Рю-де-ла-Помп.
Її катують.
«Будинок». Я знаю те місце.
Усі ми знаємо.
Бідна Катрін...
Це єдине місце, де їй не можуть допомогти.
Я постійно думаю про те, що я змусив вас пережити
за ці чотири роки моделювання для нацистів.
Для вас це був чималий тягар.
Але, Крістіане, давня подруга моєї дружини –
насправді теща начальника тутешньої, паризької поліції.
Може, він якось зарадить.
Але що може французька поліція?
Я чув, що багато нацистів потроху виїжджають з Парижа.
Може, начальник поліції знає, чи це правда
і що це означає для полонених.
Що думаєте про підкуп? Може, гроші допоможуть?
Можливо, але є думка, що так вона здаватиметься важливішою.
Ви готові бути посередником?
Безперечно.
Дякую вам, Люсьєне. Дякую.
Мені потрібне імʼя.
Що таке прості кілька літер алфавіту,
складені разом, щоб утворити звуки?
Імʼя.
Назви імʼя, і ми перестанемо!
На Рю-де-ла-Помп верховодять тварюки.
Дружина каже, людям потрібна надія, а тоді присилає таких, як ви.
І я намагаюся бути добрим,
але людям потрібна щирість.
Це все, про що ми просимо.
Вони катуватимуть вашу сестру.
І навіть якщо вона в усьому зізнається, її все одно вбʼють.
Де вона жила? Може зізнатися.
Якщо зізнається, я буду вдома і запропоную себе замість неї.
Не меліть таких дурниць.
Замість неї? Повірте, ви передумаєте.
Начальнику, чи правдиві чутки, що нацисти невдовзі покинуть Париж?
Так,
але можуть перевезти полонених, придатних до роботи в таборах.
- Вибачте, я не допоможу. - Чекайте.
Нацисти справді підуть з Парижа?
Можна лише надіятися.
Як перевозять полонених?
Поїздом.
Завжди поїздом.
Я скажу хлопцеві Катрін.
Ходімо, Люсьєне.
ГОТЕЛЬ «РІТЦ»
Є в мене на думці один спосіб, одна людина.
Людина, яка може це реалізувати.
І хто ж це?
Ельза Ломбарді.
Італійка?
Позашлюбна дитина з королівської сімʼї.
Ломбарді – британка?
Це прізвище її чоловіка.
Вона заміжня за капітаном армії Муссоліні.
Через неї я познайомилася з герцогом Вестмінстерським,
потім з принцом Едвардом, Черчиллем – з ними всіма.
Вінстон небайдужий до Ельзи.
Ясно.
Якщо привезти її в Мадрид, це стане гарантією нашої з ним зустрічі.
Тоді сконтактуйся з нею.
Після початку війни ми не надто товаришували.
А ще вона в Римі...
Ми маємо вплив у Римі.
Питання, чи можна їй довіряти.
Це неважливо. Вона – єдиний місток до Черчилля.
Нам знадобиться легенда, для вас обох.
Бізнес.
Можемо відкрити бутик у Мадриді.
Це добре.
Ти вже мислиш як агент Вестмінстер.
Мені не смішно.
Ні?
Звʼяжуся з тобою трохи згодом.
Куди ти йдеш?
Піду організовувати поїздку твоїй подрузі, Ельзі Ломбарді.
Ерве, полонених перевозитимуть поїздом.
Мсьє, усе не так просто.
Я розмовляю з Ерве.
- Хіба не можна підірвати колію? - Перед тим є кілька етапів.
Ми всі хочемо допомогти Катрін.
Треба знати, якою гілкою
- вони поїдуть у Німеччину. - Гадати ризиковано.
На помилку нам не вистачить вибухівки.
А якщо підірвати зарано, вони змінять маршрут.
- Крістіане. - Що?
Я знаю, ти хочеш бути корисний.
Ти знаєш яку-небудь впливову людину
з доступом до Червоного Хреста?
Вони використовують залізницю, тому можуть знати розклад.
Я спитаю.
Або шведи. Може, твій шеф когось знає.
Вони дуже допомагають залишати у Франції політвʼязнів.
- Таких, як Катрін. - Добре. Я спитаю.
Удачі.
Серце за нього крається.
Називай імена! Імена!
РИМ, ІТАЛІЯ
Мадам Ломбарді, вибачте, що турбую.
То не турбуй.
До вас прийшли якісь люди, хочуть поговорити.
Які люди?
Офіцери гестапо.
Вони наполягають на розмові.
Можуть почекати.
Вони не чекатимуть.
Вітаю.
Ельза Ломбарді?
Ні, король Георг. У жіночому одязі.
Просимо вас проїхати з нами.
Яке любʼязне запрошення.
Пішли ви.
Вибачте, я не володію німецькою. Повторіть англ...
У нас наказ привезти вас у Париж.
Усе ясно. Я нікуди не поїду.
- Якщо ви знаєте, хто мій чоловік... - Це несуттєво.
Не чіпайте мене. Ідіть туди!
Будь ласка! Ні! Поставте мене! Неподобство!
Не мучте мене!
Поставте на землю!
Дайте хоч узутися!
Так. Вона політвʼязень на Рю-де-ла-Помп.
Але ж ви Червоний Хрест.
Якщо не ви, тоді хто ще...
Відчинено.
- Крістіане. - Вибачення не допоможуть. А щоб вам!
Ходімо. Генеральний консул Швеції погодився з нами зустрітися.
Я довіку буду вдячний.
Я вже згадую всіх, кому робив послуги.
Я шив сукні його дружині й дочці на доччине весілля.
Поїдемо моєю машиною.
Катрін.
Може, залишити тебе так назавжди.
Катрін.
Тримайся.
Вони збираються їхати з Парижа.
Якщо будеш сильна і не викажеш імен...
якщо побачать, що ти цінна, тебе перевезуть.
А тобі цього й треба.
Убивають вони слабких.
Викидають, як непотріб.
Ти француженка?
Тепер я ніхто.
Співвітчизники ніколи мені не простять.
Але я проявляю до тебе доброту в надії, що простить Бог.
Мсьє Діор.
Чоловік моєї небоги теж був на Рю-де-ла-Помп.
Я памʼятаю, ви відчайдушно хотіли втрутитися.
До цієї справи треба підходити вкрай обережно.
Я припустився з ними помилок.
Спробував втрутитися.
І ці монстри
через це повисмикували його сину нігті й випалили очі.
Раулю, будь ласка.
Ми шукаємо надійну інформацію
про поточний рух поїздів.
Усе постійно змінюється.
Зараз я не маю доступу до надійної інформації.
На жаль, Рух опору сердить нацистів,
підриваючи колії.
Щоб допомогти вашій сестрі, потрібен час.
Скоро я знатиму більше – і не відступлю.
Даю вам слово.
Відчинено.
Ельза, моя люба. Як доїхала?
Доїхала?
Вони прийшли до мене додому, схопили й викрали!
Вони мали чемно попросити, щоб ти до мене прийшла.
- Це все ти затіяла! - Ні! Годі.
Заходь, випий щось.
Так важко було спостерігати за тобою в тому жахливому шлюбі.
Навіть здалеку.
Чому я тут?
Як це ти щойно дала наказ тим німецьким солдафонам?
Це не те, що ти думаєш.
То ти тепер з нацистами?
Ні.
Я розповім про можливість.
Хто ще тут є?
Ніхто. Тільки ми.
- Ходи, люба. Випий. - Чому ти їм дозволила так мене схопити?
Це був повний кошмар!
Одну світову війну пережили. І цю переживемо.
Ти переживеш. А щодо інших не впевнена.
Це справжнє віскі?
Твоє улюблене.
Як ти його роздобула?
Є шанс змінити твоє життя.
Саме тому ти тут.
Я маю для тебе одну можливість.
Хоча насправді для нас обох.
Хоч раз скажи щось чесне. Можеш?
Визнаю. Ти змінила моє життя.
Але не змінила тебе.
Тобі постійно щось треба. Що? Чого ти від мене хочеш?
Давай, випий.
Ми разом поїдемо в Мадрид.
Перестань.
Мені випала нагода відкрити бутик у Мадриді.
І я дарую цю нагоду тобі.
Я не хочу в Мадрид.
І в Парижі бути не хочу.
Тут забагато поганих спогадів. Здебільшого про тебе.
Я тобі не довіряю.
Я просто хочу додому. Негайно, будь ласка.
Додому в Італію.
Іншого дому я не маю.
Я чомусь подумала, що ти про свій справжній дім, у Британії.
Мене там ніколи не приймуть.
Тепер ні. Я заміжня за капітаном Муссоліні.
Боже, я не витримую життя з ним.
Не бійся. Зустрінемося з Черчиллем і все владнаємо.
З Вінстоном?
Вінстон у Мадриді?
Буде там завтра.
- Боже. - Зустрінеться з Рузвельтом.
Вінстон допоміг би мені повернутися в Англію.
Поїдемо в Мадрид разом.
Я зберу тобі валізу.
Як ми туди потрапимо?
Ельзо, про все вже подбали.
Дозвольте.
- Вітаю. - Приємно познайомитися.
Авто чекає.
Шпац працює на мене.
Він допоможе нам потрапити в Мадрид?
- Може, по коктейлю? - Ні. Немає часу.
Шпац.
- Що це за імʼя? - Ельзо, дай йому спокій.
- Ходімо. - Але його важко не помічати.
Добре те,
що консул Швеції попросив трохи часу.
Він думає залучити Червоний Хрест.
У нас наказ. Треба йти.
Але не можна підривати, якщо не знаєте, якою гілкою її везуть.
Мій начальник сказав заблокувати колії на півночі,
бо в німців це шлях постачання.
Ерве, ти мене не слухаєш.
Я слухаю.
Не можна підривати, поки не зʼясуємо, де вона.
Не підривайте.
Не треба. Нічого не підривайте. Нам допомагають.
Якщо пощастить, знищимо ту колію, якою везтимуть Катрін.
Але це малоймовірно.
- Не хочу давати надію. - Треба йти.
Ходімо. Більше ми нічого не вдіємо.
Вибач, Крістіане.
У мене наказ.
Містере Шпац, хочете сигарету?
Забудь про нього.
Як забути? Ось же він.
Сигарету?
Не зараз, дякую.
Як чемно. Ви такий джентльмен.
Дружина звинувачує мене в тому, що я занадто чемний.
Може, ви не з тією одружилися.
Мадемуазель Шанель, можна вас на хвилинку, поговорити?
Ні, ні. Сидіть.
Я піду пошукаю чогось випити. Ще комусь принести?
- Ні, дякую. - Я буду те саме, що й ти.
Подвійне.
Вибачте. Ви не знаєте, бар відчинено?
- Наступний вагон. - Вибачте.
Другий план дістатися Черчилля провалився.
Який другий план?
Ми для Шелленберґа були запасним планом.
Він пробував використати подвійних агентів у Британії,
але дізнався про їхній провал.
Як це – «провал»?
Гітлер наказав їх знищити.
І тепер Гітлер знає, що хтось прагне мирних переговорів у нього за спиною.
Його поліція посилено шукає німців, які перетинають кордон.
Мені треба бути дуже обережним.
Гітлер?
- Він не знає про операцію? - Ні.
- Господи. - По вагонах.
Треба зупинити це божевілля і зійти з поїзда.
- Коко. Ми залишаємося. - Досить уже божеволіти.
Ми не можемо зійти з поїзда. Пізно.
Я вже домовився. Ми підкупом потрапимо в Іспанію.
Я отримаю валізу з банкнотами.
- Я не зможу. - Зможеш.
Дотримуйся легенди.
Ти відкриваєш бутик у Мадриді. Суто бізнес.
Квитки.
- Ти куди? - Я ненадовго.
Перевірю, чи в силі домовленості
- щодо Іспанії. - Готуйте квитки.
Ти за всяку ціну маєш потрапити в Мадрид.
Постараймося поспати.
Було б добре. Я виснажена.
Але я не засну.
Постарайся.
- Коко, заспівай колискову. - Не дурій.
Памʼятаєш пісеньку, яку ти співала?
Я не вмію співати.
У клубах, коли ми були танцюристками.
Ти вдаєш, що у твоєму житті цього ніколи не було,
але то були наші найкращі роки.
Добре. Я сама заспіваю.
Там ще було.
Ні.
Вибухівки вистачить на ще один переїзд.
Давай цей підготуємо і перевіримо, чи все правильно.
Гей! Середину не забудьте.
Думаєш, нам дозволять націлитися на поїзд з Катрін?
Працюємо.
А ти як думаєш?
Її можуть повезти гілкою до Мюнхена...
Чи в Берлін. Не знаю.
Рішення за тобою.
Ой, боже.
- Обшукати всі купе. - Що сталося?
- Ідіть за мною. - Де Шпац?
Людей знімають з поїзда, а Шпац знає, що нам робити.
Де він?
Боже.
Глянь!
- Де він? - Його забрали.
Шпац.
Що коїться?
Пішла!
Боже.
Нас заарештують.
Мета поїздки?
Ми відкриваємо бутик у Мадриді.
Ви разом?
Тобто відкриваєте справу?
- Так, сер. - Ми бізнес-партнерки.
Покажіть дозвіл.
Дозвіл.
Досить. Іди в наступне купе.
А з ними я розберуся.
Мадемуазель Шанель?
Так.
Приємно з вами познайомитися.
І з вами, мадам.
Шпац просив передати вам оце.
Дякую.
- А де він? - Гестапо в стані повної готовності.
Тому я допоміг йому зійти з поїзда.
Шпац зустріне вас на тому боці кордону.
Удачі.
У разі успіху ви врятуєте нас усіх.
Що ми робимо?
Ти співпрацюєш з нацистами?
Ні. Це вони співпрацюють зі мною. З нами.
Для зустрічі з Черчиллем.
- Що? - Так.
Що за дурниці? Що в цій валізі?
Я не знаю. Подивимося.
Дивися!
Мабуть, Шпац усе розклав.
Бачиш? Це твоє.
Шпац планував тобі віддати, коли будеш в Іспанії.
Цього вистачить, щоб відкрити прекрасний бутик.
Чи повернутися в Британію. Сама вирішиш.
- Тут багато грошей. - Так.
І вони всі мої?
Коли потрапимо до Черчилля, стануть твої.
- Тоді сама вирішиш, що тобі краще. - Усе!
- На Мюнхен, давай. - Забираю твій мішок.
- І що тепер? Його немає. - Розберемося.
СТАНЦІЯ АНДАЙ КОРДОН З ІСПАНІЄЮ
Я не знаю.
Проблеми не зникають самі тільки тому, що Коко Шанель їм наказала.
Іноді зникають.
Перепрошую.
З тобою все добре?
Ну, я тут. І ви теж.
Це від Кучмана?
Далі поїдемо машиною.
- Піду візьму ваші валізи. - Добре.
Стій, це ж мої гроші.
Не треба, щоб тебе з ними спіймали.
- Але куди Шпац... - Шпац знає, що робить.
Батькові ти вже сказав?
Не можу. Спершу треба дізнатися більше.
Авжеж. Ти...
дуже хороший син.
І дуже хороший брат.
Заходьте, у нього є новини.
Опір продовжує підривати залізничні колії,
але я домовився.
Якщо встигнемо обігнати поїзд до кордону з Німеччиною,
німці передадуть Катрін у руки шведам.
Дякую.
Обмін відбудеться на станції Бар-ле-Дюк.
Скільки в нас часу? Я встигну доїхати?
Ми не знаємо.
А хоч приблизно відомо, о котрій прибуде потяг?
Я не знаю. Мабуть, у вас є час до ранку.
Я відправив офіцерів, шведів і французів.
Мені треба йти.
Мсьє Лелон, ви сядете за кермо?
Так, доведеться їхати всю ніч.
Я вже там був. Ця станція дуже далеко.
СТАНЦІЯ БАР-ЛЕ-ДЮК 128 КМ ДО КОРДОНУ З НІМЕЧЧИНОЮ
РІТЦ
Чому не підʼїхали до входу?
Моє прикриття вже ненадійне.
У готелі я не зупинятимуся.
У вас окремі броні на ці прізвища.
Будь ласка, обмежте спілкування.
Чому? Хіба ми не відкриваємо разом бутик?
Це завтра, після Вінстона.
Ви зустрінетеся з ним о 9:00 у посольстві.
А сьогодні будьте обережні.
І дайте нам хвилинку.
Бережи себе.
Як я тебе потім знайду?
Подзвони. На цей номер.
Це квартира неподалік. Я прийду й заберу тебе.
А тим часом підготую для нас повернення у Париж.
Закінчили планувати майбутнє?
- Удачі. - Удачі нам усім.
Ви знаєте, що Коко накличе на нас смерть.
Через неї я не переживаю.
Вона може вас любити або ненавидіти.
Так чи так, біди вам не минути.
Щось вона занадто легка.
Власне, така, наче порожня.
Бо так воно і є.
- Я поясню. - Нічого ви не скажете.
Я знала, що вам не можна довіряти.
Ласкаво просимо в «Рітц». Вітаємо в Мадриді.
Думаю, нам пощастить з Катрін.
Далеко до наступної колії?
Кілометрів десять, не менше.
Як на те божа воля, поїзд з Катрін поїде тим шляхом.
Я погомоніла зі Шпацом.
Він такий німець.
Ми не повинні спілкуватися.
Він нацист?
Насправді він не німець, розумієш?
Він як ти, британець за походженням.
Я думаю, він тобі бреше.
Він сказав, що забрав мої гроші?
Не він їх забрав. Їх украв агент на кордоні.
- То ти знала. - Це лише гроші.
Гроші й брехня.
Грошам байдуже, хто ними володіє.
Я дістану тобі грошей.
Мені це завжди в тобі подобалося.
Мабуть, це твій справжній талант.
- Вірити у свої казочки. - Не влаштовуй сцену. Тут небезпечно.
Легенда Коко Шанель. Успішна підприємиця.
Доброчесна, тямуща в бізнесі, здатна все робити сама Шанель.
Моя улюблена казочка.
Якби тільки люди знали справжню історію.
Твій бойфренд – нацист.
А ти й досі – розгублена сирітка, така, як завжди.
Чи ти забула, що тато тебе покинув?
Я намагаюся допомогти тобі отримати бажане, поїхати додому...
а ти так до мене ставишся?
Думаєш, ти справді досягла б
такого успіху без моєї допомоги?
Дорогенька, я ніколи не потребувала твоєї допомоги.
То нащо ти вкрала мій стиль, мій талант і видала за свій?
Хочеш фантазувати про те, що мої досягнення могли бути твоїми?
Уперед, не соромся.
Тобі так легко все давалося, що ти ніколи не розуміла, як справжній талант
додає твоєму життю неабиякої глибини.
Я тебе вішала на стіну, як прикрасу.
Називала тебе музою, бо я така.
Кажу «муза», «натхнення», щоб мотивувати себе.
Та з цієї скатертини я зроблю більше,
ніж з усього твого серця й душі!
Що ж...
тоді до завтра.
Я не хотіла. Мені... Це все від воєнного стресу.
Люба, я знаю. Це жахливо.
Я вже чекаю нової зустрічі з дорогим Вінстоном.
Прости мені, будь ласка.
Я вже й забула, як підбадьорюють твої вибухи гніву.
Будь ласка.
Несподівано мене всю аж пройняло.
До завтра, дорогенька. Солодких снів.
Скільки часу може забрати дорога до Бар-ле-Дюк?
Завтра вранці будете на місці.
Ельза.
Ну де ж тебе чорти носять?
Де ти?
Я вас слухаю.
Я маю негайно побачитися з послом Гором.
Ваше імʼя та прізвище.
Коко Шанель.
- Сідайте. - Це терміново.
Для вас, може, й терміново. Сідайте.
Я повернуся.
Мадемуазель Шанель.
Приємно з вами познайомитися. Ходімо.
Я вас знаю?
Посол Гор.
Я так багато про вас чув.
Слухаю вас, мадемуазель.
У мене є послання для сера Вінстона, він має прочитати його негайно.
Це неможливо.
Повідомте йому, що я приїхала з Ельзою Ломбарді.
Я б з радістю, якби премʼєр-міністр був у Мадриді.
Його ще немає?
Ні, мадемуазель.
Я зачекаю. Коли він має прибути?
Він захворів у Марокко і не приїде.
А може, по телефону? Подзвонимо йому разом?
На жаль, це неможливо.
Будь ласка, повідомте йому, що це терміново
і що я приїхала з Ельзою Ломбарді.
Так. Мадемуазель, премʼєр-міністр уже знає про Ельзу Ломбарді.
А що він про неї знає?
Місіс Ломбарді приходила до мене пів години тому.
Вона каже...
що ви викрали її з Італії
і шантажем змусили приїхати в Мадрид,
щоб організувала зустріч з премʼєр-міністром.
І що ви у себе в готелі командували гестапо, а вони вас слухалися.
Я такого не робила.
Що ви співпрацюєте з німцями, щоб маніпулювати премʼєр-міністром.
Нонсенс. Нонсенс.
А крім того,
що ви працюєте у звʼязці з агентом нацистів,
на імʼя Шпац.
Ви вірите словам Ельзи Ломбарді?
Я не вірю нічиїм словам.
Шпац.
Ми знаємо про багатьох німецьких агентів, але серед них такого нема.
Вона щось таке меле, якусь маячню.
Це ж фашистка.
Заміжня за капітаном армії Муссоліні.
Нам добре відомо про родинні звʼязки місіс Ломбарді.
Вона не сказала ані слова правди.
Тоді чому ви в Мадриді?
Заради неї. Щоб зустрітися з сером Вінстоном
і допомогти місіс Ломбарді повернутися додому, в любиму Британію.
Тепер вона з нами.
Мені наказали тримати її під вартою тут, у Мадриді.
Хай там яким невдалим виявився для неї шлюб,
ми вважаємо, що вона має цінну інформацію про пересування військ.
Навряд чи вона щось таке знає.
Можна з нею поговорити?
Може, я вгамую її істерію, і...
Цього я дозволити не можу.
Ви повинні негайно повернутися в Париж.
Сер Вінстон наказав нам відпровадити вас на вокзал.
А що буде з Ельзою?
Це не ваш клопіт.
На нашу з премʼєр-міністром спільну думку,
вище командування Німеччини складається з маніяків-убивць,
але не дурнів, які відправлять...
Таку людину, як ви, з таким вагомим дорученням.
Цілком з вами згодна.
Бажаю вам безпечно доїхати до Парижа.
СІЛЬСЬКА МІСЦЕВІСТЬ У ФРАНЦІЇ 15 КМ ВІД СТАНЦІЇ БАР-ЛЕ-ДЮК
- Ми встигли. - Стій.
Ось наш дозвіл.
Мсьє Лелон, я...
Мсьє Лелон.
Добре. Хай проїжджають.
Дякую, мсьє Лелон.
Це той поїзд! Вибачте! Пропустіть!
СТАНЦІЯ БАР-ЛЕ-ДЮК
Катрін!
Але чому він не зупиняється?
Катрін!
Чому не зупиняються?
- Відмовилися. - Катрін!
Опір підриває колії.
Катрін! Катрін! Ні! Катрін!
Катрін!
Крістіане, співчуваю.
Ми нічого не могли вдіяти.
Переклад субтитрів: Олена Любенко