PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ
A on je můj a já jeho, v tomto životě.
Tak mi to řekl.
Na život svůj odpřisáhl.
Jakmile ho uvidím,
hned na to odpovím
srdcem bušícím.
OPERNÍ DIVADLO
Bravo!
Drazí přátelé, je mi ctí trávit dnešní večer tady s vámi.
Máme co oslavovat.
Ale taky máme co oplakávat.
Teď mi prosím s něčím pomozte.
Následující píseň je věnována všem, kdo ve válce o někoho přišli.
Pokud oplakáváte někoho blízkého, můžete teď vstát?
Christiane.
Ne, já nemůžu.
- Kvůli Catherine. - Já netruchlím.
Catherine se vrátí domů.
Tak kvůli mně. Kvůli mému otci.
Buď po mém boku.
Poutala nás láska pravá,
jak už se to milencům stává.
Náhle si z mého světa zmizíš,
a k zoufalství mě tak odsoudíš.
Jen tebe vidím, když k nebi vzhlížím.
Jen tebe vidím, když hlavu skloním.
Ty jsi má radost i slunce mé.
Má noc, den i svítání jasné.
Jsi všude, neboť tě v srdci nosím.
Jsi všude, neboť ty jsi mým štěstím.
Jsi ve všem, co vidím kolem sebe,
a podle mne to je
nádherné.
NEW LOOK
Christiane, Jacquesi.
Georgesi.
Sluší ti to víc než kdy dřív.
Moc rád tě vidím.
- Georgesi. - Chválím tě.
NÁVRHÁŘ, PODNIKATEL
Na Divadle módy ses vyznamenal.
- Jsi laskavý. - Nádhera, opravdu.
Navrátil jsi pařížské módě slávu.
Georgesi, až moc lichotíš.
Lichotím s jistým záměrem.
Jsem na lovu. Cigaretu?
- Ne, díky. - Ne.
Pátrám, po návrháři, který by převzal moje místo v domě Philippe et Gaston.
Boussac mě povýšil do vedení podniku.
Nevíš o někom?
Jak můžeš mluvit o práci
po tom transcendentním vystoupení slečny Piaf?
Copak nikdy neodpočíváš?
Boussac nikdy nespí, tak ani já ne.
- To zní náročně. - Taky je.
A teď potřebuju najít svého nástupce.
Vážně Balmain skončil?
No, ne. Odešel otevřít vlastní dům.
A Lelong mě nutí do pohovorů s návrháři, co ho mají nahradit.
Osud nás zřejmě obtížil podobným úkolem.
To ano.
Takže když někdo z těch návrhářů nebude vyhovovat naší estetice,
ale mohl by vyhovovat vaší, dozvíš se to.
Ano, prosím. Předhoď mi vaše drobky.
Ale ta pravá osoba může být muž v zrcadle.
Ne, jsem spokojený na svém místě u Lelonga.
No dobře.
HOTEL BEAU RIVAGE LAUSANNE, ŠVÝCARSKO
- Teto, já hrozně ráda spím u cizích. - Já taky.
Víš, že jsem jako malá vůbec neměla tu příležitost?
- Nikdy? - Ne, nikdy.
Proč?
Byla jsem jen o fous starší než ty, když jsem skončila úplně sama.
Musela jsem se o sebe starat.
To je strašidelné.
- Ty nikdy sama nebudeš, Gabrielle. - Slibuješ?
Ano.
Protože se o tebe budu starat já a tvůj otec.
A taky pan Claude.
Ano.
A taky pan Claude.
Slečno, vždycky chcete upřímnost.
Ano, ta je nejlepší.
André.
Váš stav je vážný a jenom se zhoršuje.
Nemožné. Plní všechny vaše příkazy.
Odpočívá. A bude odpočívat ještě víc.
Kupuji bydlení plné světla a klidu.
Dnes odpoledne podepisujeme smlouvu.
Tuberkulózu je těžké překonat.
Ale mám kolegu v Dánsku
a ten vyvíjí experimentální léčbu, s kterou už dosáhl jistých úspěchů.
Tak ji André dostane.
Co řekneme Gabrielle?
Že se uzdravuješ.
Pan Lelong trvá na dalších pohovorech.
- Teď ne. - První máte za hodinu.
Mladý italský krejčí jménem Pietro. Právě se přistěhoval.
Ne, jste krutá. Den hned uteče a já bych měl navrhovat.
Tak vás prosím, vyřiďte to s tím Italem, co už zas nevím, jak se jmenuje.
To si zapamatujete. Přejmenoval se na Pierra.
Cože? Ne, nemůžeme nahradit jednoho Pierra jiným.
Tak mu říkejte příjmením, Cardin. A podle mě má talent.
- Tak ho přijměte. - Za hodinu.
Zvládnu navrhovat víc než klobouky, sukně a róby.
Pan Pierre Cardin.
Je to sexy, že?
VYUČENÝ KREJČÍ
A dravé.
Ano. Povězte mi, pane Cardine, to sako jste navrhl, nastříhal a ušil vy?
Pane.
Šiju od svých sedmi let.
Umím to líp, mnohem líp, než umím dýchat.
Najměte mě a budu navrhovat a šít módu krásnější než ve vašich snech.
Ne!
Prohlédněte si to šití, ty švy.
Je to pro mě důvod žít.
Jste vždycky tak nadšený?
Pane Diore, máte minutku?
Ano, dobře.
Chci vůbec vědět, co se to tady děje?
To je na vás.
Pane Cardine, jste velmi zábavný.
Brzy se rozhodneme.
Rád jsem vás poznal. A taky váš talent.
Berete mě?
Takhle se pan Dior nesmál už měsíce.
Oblečte si ty kalhoty.
Ano.
Dnes ráno mi volal Georges Vigouroux.
Georges.
Ano, hledá návrháře. Ptal se mě na tipy.
Taky se ptal, jestli se mnou máte podepsanou smlouvu.
Už jsou to měsíce.
Pořád jste nepodepsal mou nabídku.
Chcete lepší podmínky? Víc peněz?
Ne, o to mi nejde.
Za války jsem nezavřel,
abychom spolu mohli dospět do tohoto bodu.
Jde o Catherine.
Vrátí se domů.
Vážně?
To je úleva. Proč jste mi to neřekl? Kdy?
Ne, neznám datum.
Ale až se vrátí, budu potřebovat čas, abych jí mohl pomáhat,
jakkoli jen budu moct.
Pojďte. Něco vám ukážu.
Podívejte se na všechny ty objednávky.
Přečtěte si je.
Potřebuji vaši tvořivost, vaše elegantní návrhy.
Jsem vám vděčný.
Moje rada? Nejlepší je něčím se zaměstnat.
Nepromarněte roky čekáním na to, až nejistotu nahradí jistota.
- Ona se vrátí. - To nevíte.
Nechci být necita a neříkám vám, ať se vzdáte naděje,
ale nevíte to jistě.
Máte u sebe mou smlouvu už čtyři a půl měsíce.
Je načase stvrdit závazek, nebo se musím podívat na další generaci.
Musíte podepsat. Hned.
Co říkáš, zlatíčko?
Hezčí dům jsem neviděla.
Tak ho koupím.
Drahouškové!
Dobrý den!
Omluvte to zpoždění.
Gabrielle se dům líbí. Bereme ho.
Promiňte, ale právě jsem mluvila s prodejci.
Ukázalo se, že vyvstal jistý problém s převodem peněz z vaší francouzské banky.
Nemožné.
Francouzská vláda odmítá povolit přesun vašich prostředků přes hranici.
Teto Coco, to je ale výhled, že?
Ať to řeší právník.
Ano, zavolejte mému právníkovi, Renému de Chambrunovi.
Prostě opatří směnku k mému účtu v Curychu.
Prodloužit půjčku není tak snadné, drahá.
Prodejci zvažují další nabídky.
Chci si s nimi mluvit osobně.
Coco, nestojí to za to. Najdeme jiný dům.
Nemůžeme tu bydlet?
Co by to vyřešilo?
Hotovost.
Opatříte ji?
Prodej majetku by podniku neprospěl, Coco.
Teď nerozhoduji o podniku. Rozhoduji o svém životě.
Jako přítel říkám,
že na získávání hotovosti je trh nestabilní.
Potřebuji ten dům k Andrého léčení.
Jako právníkovi mi platíte, abych vám dával rady.
A dnes za to, že vy dáte na mou.
Prodejte, co musíte, René.
Potřebuji hotovost. Potřebuji ten dům. Zařiďte to.
Promiňte, že vás ruším.
Půjčíte mi ty noviny, až dočtete?
Jistě.
Není vám nic?
Ty tábory...
Co o nich píšou...
Moje dcera je v táboře.
Ale bude v pořádku. Vím, že ano.
Bude.
Říkala jsem si, že až skončíme s nákupy,
mohly bychom zajít na dort a heřmánkový čaj.
To snad ne!
Slečno, voníte se tím parfémem už pět minut.
Buď něco kupte, nebo jděte.
Můžete toho nechat? Půl flakonu je fuč.
Takže jich čekáte další tucet?
Tento týden. A další čtyři tucty přijdou do strýcova obchodu.
Vím jistě, že No. 5 je nedostatek.
Musí jít o padělky.
Prosím vás. Slečna Chanel svůj podnik před padělateli jistě velmi dobře chrání.
Koupím všech 60 flakonů.
Pošlete je do hotelu Beau Rivage.
- Všechny? - Ano, všechny.
A komu je mám účtovat?
Coco Chanel.
Coco Cha...
Hned je pošlete. Tenhle si nechám.
- Díky. - Ano.
Gabrielle.
Teď se do tohohle nepouštějte.
Kdo vyrábí můj parfém, René?
Wertheimerovi. Mají továrnu v Hobokenu v New Jersey.
Zjišťuji, jak to dělají, ale nikdo mi nezvedá telefon.
Zažalujte je.
Pozor na pomstychtivost Francouzů.
Chtějí trestat každého s vazbami na nacisty.
Samé lži.
Váš pokus využít árijské zákony k úniku z partnerství s Wertheimerovými
nezůstal bez povšimnutí.
Když na sebe upozorníte, podají si vás.
Zavolám Pierru Wertheimerovi sama.
Slečno, nestoupejte si na kraj útesu. Nechte tu záležitost na mně.
André na tom není dobře. Věnujte svůj čas jemu a neteři.
Máte pravdu.
Problémů mám i tak dost. Jsem unavená.
Slibte, že dáte na mou radu.
Wertheimerovi přežili válku. Veřejnost v nich vidí hrdiny.
A ve mně?
Vy nemáte být vidět vůbec!
A akcie jsem neprodal, vzdor vaší žádosti, protože byla hloupá.
Haló?
Henri? Na něco se vás zeptám a chci upřímnou odpověď.
Vyrobil jste v posledních dvou letech nějaký No. 5?
To nešlo. Chtěl jsem na něj vypěstovat květy, ale kvůli válce...
Potřebuju vědět, jestli jste nějak vyrobil nebo balil jakékoli množství No. 5.
Ne, ani kapku.
A přesto jsem ve Švýcarsku našla 60 flakonů na prodej.
Jsou za tím Wertheimerovi.
Nějakým způsobem vyrábějí můj parfém v Hobokenu.
Pošlu vám je.
Chci vědět, co obsahují. Jaké složení použili.
Dokážete ho odhalit?
Ano, ale 60 flakonů...
Prosím, pošlete je nějak šetrně. Je to malý poklad.
Christiane.
Možná jsem trochu pod vlivem, ale...
- řeknu ti pravdu. - Ne.
Udělal jsi strašnou chybu a měl bys to vědět.
- Chybu? Ty dělám pořád. - Ano.
Třeba právě teď.
Dolil jsem ti sklenku.
To už nenapravíme, jsme...
- Přesně. - Ne, ne.
Žes mě odmítl.
Chtěl jsem založit dům společně.
Ale teď tady můžu rozhlásit, že jsem získal 100 000 franků.
- Ano! Jo. - Tak na tebe.
Slyšel jsem, že je máš od jisté dámy svého života.
Žes nepřešel na druhou stranu?
Ty poběhlice! Kdo je to?
Jeho maminka.
Ne.
- Peníze jsou peníze, pokud vím. - Ne.
Maminka by jistě nerada slyšela, jak se její Pierre nafukuje.
To já nikdy, leda by tu seděl Lelong.
S radostí bych mu to vmetl do té jeho tupé, pomačkané tváře.
Přeju ti to, Pierre.
Ano, je to vážně něco. Opravdu.
Je to něco?
Ty vždycky pečlivě držíš ústa. Podle tebe si je nezasloužím?
Já že držím ústa? Já že...
Jsi vážně dobrý, tak prohnaný, tak svázaný.
Odejdi od Lelonga.
Kdo z vás si myslí, že má můj Christian dělat pro toho šarlatána
- až do smrti? - Pierre, nech...
Nechci, abys chřadl,
zatímco ten odporný podvodník krade tvoje nadání.
A nechci urazit tvého pana Boussaca, krále bavlny, ale dejte na moje slova.
Pierre Balmain se brzy stane králem couture!
Jen se prvně musím vychcat.
Vidíš.
Neodkopli nebo neodmítli jste při pohovorech někoho,
kdo by podle tebe mohl převzít mou roli ve Philippe et Gaston?
Byl by tu jeden talentovaný mladík.
Velmi zapálený.
Lelong... Nechce ho.
Okamžitě ho přijmi.
Jak se jmenuje?
Pietro, Pietro, ale přiměli jsme ho se přejmenovat.
Na Pierra.
Ne, ne!
Ne, je tu místo jen pro jednoho Pierra.
Takže... Lelong ti dal k podpisu ultimátum?
Slíbil jsem pokračovat v práci, ale jen než mě bude potřebovat ona.
Christiane.
Kdo tě bude potřebovat?
Catherine.
Až se vrátí.
Christiane.
Už je to moc dlouho, co ji zajali, a...
Všichni jsme v té zatracené válce přišli o kus srdce.
- Musíme to přijmout. - Vy snad.
O sobě si to říkejte, ale opovažte se to říkat o mně.
Opovažte se.
- Tvůj život musí patřit tobě. - Patří.
Haló?
Ano, chvilku. Sedí vedle.
Tvůj otec.
Tati?
Jo?
Ano.
Cože?
Kdy?
Víš to jistě?
Zítra za tebou přijedu.
Něco se stalo.
Oni ji našli.
Koho našli?
Catherine.
André?
Co se děje?
Jsi v pořádku?
Už je to lepší.
Pošlu pro doktora Webera.
- Zním hůř, než se cítím. - To bylo oznámení.
- Vím, že mám odpočívat, ale... - Ať ti řekne doktor, co dělat.
Zařídím, aby sem přijel na oběd.
- Kdy dostaneš klíče k svému domu? - K našemu domu.
Brzy. Čekám jen na nějakou hotovost.
Zapomněl jsem ti říct, že tvůj řidič prý dávno čeká na výplatu.
To ti řekl?
Však počká.
- Zaplatila jsi mu aspoň něco? - Jistě, už mě vozí měsíce.
Jen mi posledních pár týdnů chyběla hotovost.
- Tady jste. - Náš milý doktor.
Pojďte.
Kdy doktor Lehmann přijede léčit Andrého?
Bohužel nemá zájem cestovat do Švýcarska.
Slyšel, kdo jsem a kolik platím?
Ano, slyšel.
Ale dobrá zpráva je, že je právě v Paříži.
A rád Andrého prohlédne a bude léčit tam.
Neopustím tě.
- Lehmann je nejlepší možnost? - Vaše jediná.
André, být vámi, tak jedu do Paříže.
Tak tam pojede.
O mě se nestrachuj.
Když ji našli, bloudila sama poblíž Drážďan.
Utekla během pochodu smrti z jednoho tábora do jiného.
A našli ji Spojenci.
Měla by přijet zítra nebo pozítří, ale...
Copak?
Podle francouzského ministerstva...
mnoho lidí přesun nepřežilo.
Chci, abys na ni čekal.
Myslím, že bych nepřežil, kdyby...
Zvládla to až doposud. Zvládne i posledních pár kroků.
A musíš jí vzít květiny.
Slyšel jsem, že lidé svým blízkým nosí k návratu šeříky.
Přinesu jí kytici.
A připravím její oblíbenou večeři.
Christiane.
Celou dobu jsi dělal správně...
když ses držel naděje, zatímco mě už opustila.
Dámy a pánové, do nejvyššího patra prosím.
Prosím, udržujte pořádek.
Dámy a pánové, vlak dorazí za deset minut.
Deset minut.
Přistupte.
Osvětim.
- Jméno? - Catherine Dior. D-I-O-R.
Strpení prosím.
Je to má sestra.
Našli ji poblíž Drážďan. Byla v Ravensbrücku.
Neblokujte chodbu.
Ano, vidím ji tady.
Jsou na cestě. Počkejte stranou.
Ano, postupujte dál.
Povstaňte, děti této vlasti,
již den slávy nadešel!
Proti nám, z tyranie,
zvedají prapor krvavý.
Zvedají prapor krvavý.
Slyšíte na našich polích,
jak řičí ta vojska divoká?
Přicházejí až sem k nám
naše syny a ženy podřezat.
Do zbraně, občané!
Stavte se do šiků!
A vpřed, jen vpřed!
Ať krev...
Beatrice! Beatrice Fuzet!
- Catherine! Catherine Dior! - Dubois!
- Sylvie! Sylvie! - Zachovejte klid.
Jean Dubois!
Catherine! Catherine!
Vidím ho! Pusťte mě!
Uklidněte se.
Beatrice! Beatrice Fuzet!
Přijdou další cestující? Je jich víc?
Je mi líto, vlaky jsou prázdné. Tohle už jsou všichni.
Má sestra byla ve vlaku. Proč tu není?
Moc mě to mrzí, ale někteří cestu nepřežili.
O mnohé jsme přišli. Těla jsou tady.
Pane, prosím vás. Počkejte, až je všechny vynesou.
Má sestra tu není.
Měla by tu být. Jela v tom vlaku.
Nemůžeme udržet přehled o všech.
Upřímnou soustrast.
Ale kdybys s námi do Paříže chtěla, tak bys jela.
Drahoušku, občas něco prostě nejde.
Kdybys nás měla ráda...
- Já vás mám ráda. - Ne, nemáš.
Gabrielle, to nikdy neříkej.
Nevěřím ti.
Ani pan Claude ti nevěří. Taky chce, abys jela s námi.
Pan Claude je plyšák. Ten nic nechce.
Nemůžu jet. V Paříži mě nechtějí. Možná nikdy nechtěli.
Slib mi, že zavoláš, kdybys cokoli potřebovala.
Potřebuju, abys o sebe pečoval.
Buď hodná, ano? To tatínkovi pomůže s uzdravením.
- Budeš tady, až se vrátíme? - Kam bych šla?
- Mám tě moc ráda. - A já tebe.
Běž.
Parfémy naloženy?
Ano, slečno, 59 flakonů. Jeden se rozbil.
Zaplatila jsem za něj?
Ne, slečno. Ten vám nenaúčtovali.
Za hodinu ať jste na místě překládky na nákladní vlak.
Bude tam čekat kurýr, který je odveze Henrimu na jih Francie.
Jeďte opatrně. Víte, jak jsou cenné.
Smím obtěžovat?
Už dva měsíce jsem nedostal zaplaceno.
Zařídím to. Zamkněte ten kufr.
Kdy?
Prosím?
Když si můžete dovolit tohle, nemůžete myslet i na mě?
Budu na vás myslet.
Božínku. Gabriellin medvídek.
Stihneme je dojet a pak přejet k vlaku?
Těžko, je to různými směry.
Stihneme to.
Slečno, vážně byste měla zůstat.
- Musím jet rychle. - Zmlkněte a jeďte.
A to jste řidič?
Už mě vozíte po Švýcarsku osm měsíců.
Čekala bych, že se v motorech vyznáte.
Takhle Gabrielle pana Clauda nedostane.
A jak chcete ten parfém dostat k vlaku?
Dobrý den!
Dobrý den! Uvízli jsme tady.
Nevyznáte se jeden v motorech líp než tady Conrad?
Udělejte, co řeknou.
- Ať nevezmou auto. - Na kolena! Oba!
- Stůjte, slečno! - Stát!
Auto jim nedejte!
Počkej! Ne! Nestřílej!
- Prosím, nezabíjejte mě. - Nestřílej.
- Neměla tady být. - Ale je.
Vy je znáte?
Říkám ti nestřílej.
Dlužíte mu za život.
Jedeme.
Je mi to líto, slečno. Říkal jsem, že potřebuju splatit dluhy.
Stejně jsou to padělky. Páchnou.
I tvá žena bude páchnout!
Měla jste mi zaplatit.
Ty šmejde.
Prosím!
Bože.
Prosím!
Prosím! Copak mě nevidíte?
Co?
Louisi, kdo je to?
Proboha, slečno.
Co se stalo? Není vám nic?
Ne, jen jsem... Porucha vozu.
- Coco. - Co?
René.
Kdy jste přijel?
André chtěl, abych dohlédl na vaše bezpečí.
Zjevně jedu pozdě.
- Pomůžu vám. - Ne, nesahejte na mě.
Coco, potřebujeme proti Wertheimerovým víc důkazů.
Zatím ten boj nemůžeme vyhrát.
Já nechci boj.
Nemůžete zažalovat Židy.
Já chci válku.
Zažalujte je krucinál.
Catherine se nevrátí.
Rozumíte mi?
Zmýlila jste se.
Vrátí se sem.
Ale ona není odpověď.
Vlak už přijel. Nebyla v něm.
Christiane, pravda je následující. Při našem seznámí jsem viděla zahradu.
Když jsem se poprvé dotkla vaší ruky, uviděla jsem ji.
Svět plný květů. Zaplavený.
Něco pro vás mám.
Co to je?
Noste to při sobě, a Catherine se vrátí.
Přestaňte to tvrdit!
Musím tomu přestat věřit.
Ona je pryč. Už se nevrátí.
Taková je moje budoucnost.
Christiane, já jsem pouhý posel.
Říkám vám, co je a co bude.
Sbohem.
Georgesi, tady Christian.
O něčem jsem přemýšlel.
Boussac mě chce do čela Philippe et Gaston, že ano?
Chci si s ním promluvit.
Zavolej mu. Domluv schůzku.
Díky, Georgesi.
Před čtvrtstoletím jsem barvenou bavlnou odstartoval revoluci.
VÝROBCE TEXTILIÍ
Chopil jsem se objevené šance.
NEJBOHATŠÍ FRANCOUZ
Teď už nejsem Marcel Boussac.
Jsem Král bavlny.
Zaujetí, vášeň, riziko. Tak to vždycky začíná.
Musíte mít vlastní nápady.
To Němci nikdy nepochopili.
Všechno kradli a pak dělali, že je to od začátku jejich.
A co nemohli ukrást, to pošlapali a zničili.
Já vám říkám, že tak se byznys nedělá.
Sice možná neumím ušít šaty,
ale umím vydělávat peníze. To jsem uměl vždycky.
Prosím.
Podle Georgese jste ten, koho hledám.
Je velmi laskavý.
Vychvaluje vás.
Prý vyčníváte nad druhé a jste odhodlaný.
Chtěl byste vést Philippe et Gaston?
Ano?
Bílé šeříky.
Ty jsme nesli přeživším. Promiňte.
Slyšel jsem o tom.
Ty první vlaky z táborů.
Vy někoho oplakáváte.
Pořád si kladu otázku...
Jak teď jít dál?
Jak odpustit? Jim.
Sami sobě.
Lidstvu.
Stál jsem v té hale, když se tam přeživší vbelhali.
Pomyslel jsem si...
„To není možné.“
Ta beznaděj v očích všech přítomných.
Všichni jsme ji cítili.
A teď se roztahuje ulicemi a je jako dravá zvěř
a podle mě brzy bude úplně všude.
Vím, co je to válka, pane Diore. Ale jaké řešení tedy navrhujete?
Můj vlastní dům.
Co prosím?
Potřebuju od vás svůj vlastní dům.
Váš vlastní módní dům?
Nenapadá mě žádný jiný způsob, jak tento hluboký žal přetvořit v...
v návrat k radosti.
Navrhuji tohle.
Lidé potřebují znovu cítit. Potřebují znovu snít.
Potřebují zase žít.
A my... my pro ně můžeme vytvořit nový svět.
Měli bychom pro ně vytvořit nádhernou zahradu.
Toto by mohla být semínka.
Nikoho jiného jsem takhle mluvit neslyšel. Povězte mi víc.
Jacquesi, jsi doma?
Mám zajímavou novinu.
Christiane? Díkybohu, konečně jdeš.
Volal jsem k Boussacovi, ale...
Právě dorazila.
Doktor už je na cestě.
Překlad titulků: Růžena Svobodová