ĮKVĖPTA TIKRŲ ĮVYKIŲ
Šiame gyvenime jis mano O aš - jo
Jis taip man pasakė
Prisiekė savo gyvybe
Kai tik jį pamatau
Jaučiu savyje
Plakančią širdį
EDITA PIAF OPEROS TEATRAS
Mano mielieji, man didžiulė garbė būti šį vakarą su jumis.
Mes turime ką švęsti.
Bet turime ir dėl ko gedėti.
Noriu jūsų kai ko paprašyti.
Kita daina bus skirta tiems, kurie per karą neteko artimųjų.
Tų, kurie gedi savo mylimųjų, paprašysiu atsistoti.
Kristianai.
Ne, aš negaliu.
- Dėl Katrinos. - Aš negedžiu.
Katrina grįš namo.
Tada dėl manęs. Dėl mano tėvo.
Palaikyk mane.
Mes džiaugėmės vienas kitu
Ir buvome įsimylėję
Bet vieną dieną tu palikai mane
Ir sudaužei man širdį
Regiu tave danguje
Regiu tave visur
Tu mano džiaugsmas ir saulė
Mano naktis, mano diena ir aušra
Esi visur Nes esi mano širdyje
Esi visur Nes esi mano laimė
Tad viskas aplink mane
Suteikia man
Džiaugsmą
Kristianai. Žakai.
Žoržai.
Atrodai tiesiog nuostabiai.
Labai džiaugiuosi tave matydamas.
- Žoržai. - Be proto žavėjausi tavo darbais...
ŽORŽAS VIGORU DIZAINERIS, VERSLININKAS
...Mados teatre, bet vis neturėjau progos tau pasakyti.
- Man labai malonu. - Tiesiog įspūdinga, tikrai.
Grąžinai Paryžiaus mados šlovę.
Žoržai, tu man pataikauji.
Pataikauju ne be priežasties.
Ieškau... Cigaretę?
- Ne, ačiū. - Ne.
Ieškau naujo dizainerio į savo vietą mados namuose „Philippe & Gaston“.
Busakas paaukštino mane.
Gal pažįstat ką nors?
Žoržai, kaip tu gali kalbėt apie darbą
po tokio įspūdingo madmuazelės Piaf pasirodymo?
Negi niekada nesiilsi, Žoržai?
Busakas niekada nemiega, tad ir aš stengiuosi.
- Taip ir pervargti galima. - Taip ir yra.
Bet dabar aš ieškau žmogaus, kuris galėtų mane pakeisti.
Tiesa, kad Balma išėjo?
Ne, jis atidaro savo mados namus.
Todėl aš Leliono prašymu ieškau kitų dizainerių,
kurie galėtų jį pakeisti.
Regis, lemtis mums užkrovė panašias užduotis.
Išties.
Na, jei pokalbiuose su dizaineriais
kuris nors neatitiks mūsų lūkesčių,
bet galėtų atitikti tavuosius, aš tau pranešiu.
Taip, būčiau dėkingas.
Beje, tinkamas žmogus stovi tiesiai priešais mane.
Ne, mane tenkina darbas pas Lelioną.
Tai suprantama.
VIEŠBUTIS „BEAU RIVAGE“ LOZANA, ŠVEICARIJA
Tetule, man patinka nakvynės svečiuose.
Ir man.
Žinai, kai aš buvau maža, niekada nenakvojau svečiuose.
- Niekada? - Ne, niekada.
Kodėl?
Buvau vos vyresnė už tave, kai likau vienui viena.
Viskuo turėjau rūpintis pati.
Baisu.
Tu niekada nebūsi viena, Gabriele.
Pažadi?
Taip.
Nes turi mane ir savo tėtį, kurie tavimi rūpinasi.
Ir mesjė Klodą.
Taip.
Ir mesjė Klodą.
Madmuazele, jūs visuomet prašote, kad būčiau atviras.
Taip, tai yra geriausia.
Andrė,
jūsų būklė labai rimta ir vis blogėja.
Šito negali būti. Jis laikosi visų jūsų nurodymų.
Jis ilsisi. Ir dabar ilsėsis dar daugiau.
Aš perku namą, kur bus šviesu ir tylu.
Šį vakarą ketinu pasirašyti sutartį.
Tuberkuliozės padarytą žalą sunku atstatyti.
Bet Danijoje yra gydytojas,
kuris taiko eksperimentinį gydymą,
ir gan sėkmingai.
Tuomet išsiųsim ten Andrė.
Ką pasakysim Gabrielei?
Kad tu sveiksti.
Mesjė Lelionas reikalauja šiandien pasikalbėt su daugiau dizainerių.
- Ne dabar. - Po valandos tavęs laukia pokalbis
su jaunu siuvėju Pjetro iš Italijos, kuris neseniai apsigyveno Paryžiuje.
Ne, jūs negailestinga. Supraskit, man trūksta laiko.
Aš turiu darbo. Man reikia kurti.
Madam Zenaker, maldauju, pasikalbėkit pati su tuo...
italu, nepamenu jo vardo, prašau.
Jo vardą lengva prisiminti. Jis pasikeitė jį į „Pjeras“.
Ką? Ne, juk nekeisime vieno Pjero kitu.
Tuomet kreipkis į jį pavarde - Kardenas.
Manau, kad jis talentingas.
Tuomet pasamdykit jį.
Turi valandą.
Galiu kurti ne tik skrybėles, sijonus ar vakarines sukneles.
Mesjė Pjeras Kardenas.
Jis seksualus, ar ne?
PJERAS KARDENAS KVALIFIKUOTAS SIUVĖJAS
Ir žaismingas.
Taip. Sakykit, pone Kardenai, ar jūs sukūrėt, sukirpot ir pasiuvot šį švarkelį?
Mesjė,
aš siuvu nuo septynerių metų.
Aš siuvu daug geriau nei kvėpuoju.
Pasamdykit mane, ir aš sukursiu tokių grožybių, apie kokias nė nesvajojot.
Ne!
Patikrinkit dygsnius ir siūlę.
Tai mano priežastis gyventi.
Ar jūs visuomet toks karštas?
Mesjė Diorai, galime šnektelėti?
Taip, gerai.
Ar turėčiau žinoti, kas čia vyksta?
Jums spręsti.
Mesjė Kardenai, jūs labai linksmas.
Netrukus pranešime savo sprendimą.
Buvo malonu susipažinti su jumis ir jūsų talentu.
Aš gavau darbą?
Tai pirmas kartas po ilgo laiko, kai mesjė Dioras nusijuokė.
Maukitės kelnes.
Gerai.
Šį rytą man skambino Žoržas Vigoru.
Žoržas.
Taip. Jis ieško dizainerių, klausė, gal ką pažįstu.
Jis domėjosi, ar esi pasirašęs su manim sutartį.
Praėjo keli mėnesiai, Kristianai.
Tu vis dar nesi pasirašęs mano pasiūlymo.
Nori geresnių sąlygų? Daugiau pinigų?
Ne. Ne dėl to, mesjė.
Karo metu vos sudūriau galą su galu,
kad kartu sulauktume šios akimirkos.
Tai dėl Katrinos.
Ji grįžta namo.
Tikrai?
Ačiū Dievui. Kodėl nieko nesakei? Kada?
Ne, konkrečios datos nėra.
Bet kai ji grįš, man reikės laiko, kad galėčiau padėti jai
visais įmanomais būdais.
Eikš. Kai ką tau parodysiu.
Pažiūrėk, kiek turime užsakymų.
Paskaityk.
Man reikia tavo kūrybiškumo, tavo dizaino elegancijos.
Aš tau dėkingas.
Mano patarimas? Darbas - geriausias vaistas.
Nešvaistyk metų laukdamas, kol nežinoma taps žinoma.
- Ji grįš. - Šito negali žinoti.
Nenoriu pasirodyti grubus ir nesakau, kad nereikia turėti vilties,
bet tu šito negali žinoti.
Įteikiau tau sutartį prieš puspenkto mėnesio.
Arba prisiimi įsipareigojimus, arba man teks pasiieškoti kitų.
Privalai ją pasirašyti. Dabar pat.
Ką pasakysi, širdele?
Tai gražiausias namas, kokį esu mačiusi.
Tada aš jį nupirksiu.
Sveiki, brangučiai!
Sveika!
Atsiprašau už vėlavimą.
Gabrielei namas patinka. Mes jį perkam.
Atsiprašau, bet ką tik kalbėjausi su pardavėjais.
Regis, iškilo problemėlė
dėl pinigų pervedimo iš tavo sąskaitos Prancūzijos banke.
Negali būti.
Prancūzijos vyriausybė neleidžia, kad tavo pinigai būtų pervesti į kitą šalį.
Teta Koko, matai, koks vaizdas?
Paprašysim, kad tai sutvarkytų tavo juristas.
Teisingai. Paskambink mano juristui Renė de Šambran.
Jis gali gauti skolinį įsipareigojimą iš mano sąskaitos Ciuricho banke.
Kreditas taip lengvai nepratęsiamas, brangute.
Pardavėjai svarsto kitus pasiūlymus.
Leisk man pačiai su jais pasikalbėti.
Koko, neverta šitaip vargintis. Susirasime kitą namą.
Tai mes čia negyvensim?
Kas galėtų padėti išspręst šią problemą?
Tvirta valiuta.
Gali sumokėti grynaisiais?
Parduoti dabar savo kapitalą - netinkamas verslo sprendimas, Koko.
Tai ne verslo sprendimas. Tai - gyvenimiškas sprendimas.
Sakau tau kaip draugas,
rinka per daug nestabili, kad parduotum turtą už grynuosius.
Andrė reikia namo, kad atgautų sveikatą.
Esu tavo juristas, tu man moki už mano patarimus.
Na, šiandien sumokėsiu už tai, kad paklausytum mano patarimo.
Parduok viską, ką reikia, kad surinktum pinigus, Renė.
Man reikia pinigų. Man reikia to namo. Daryk, ką sakau.
Atleiskit man.
Galėtumėt duoti man laikraštį, kai perskaitysit?
Žinoma.
Madam, viskas gerai?
Tos stovyklos...
Tai, ką apie jas rašo...
Mano dukra stovykloje.
Bet jai viskas bus gerai. Aš žinau.
Žinoma.
Kai apsipirksime, pamaniau,
kad galėtume suvalgyti po pyragaitį ir išgert ramunėlių arbatos.
Po galais!
Madmuazele, jūs purškiate tuos kvepalus jau penkias minutes.
Arba perkate, arba išeikite.
Gal liausitės? Jau pusę buteliuko išpurškėte.
Sakėte, kad laukiate dar dvylikos buteliukų kvepalų?
Šią savaitę. Dar keturiasdešimt aštuoni bus pristatyti į mano dėdės parduotuvę.
Žinau, kad „Chanel No. 5“ dabar trūksta.
Šitie kvepalai - klastotė.
Prašyčiau. Esu tikras, madmuazelė Šanel tinkamai rūpinasi savo verslu,
kad apsisaugotų nuo klastočių.
Nupirksiu visus 60 buteliukų.
Nusiųskite juos į viešbutį „Beau Rivage“.
- Visus? - Taip, visus.
Kieno vardu išrašyt sąskaitą?
Madmuazelės Koko Šanel.
Koko Ša...
Išsiųskit juos iškart, kai gausite. O šitą aš pasiliksiu.
- Ačiū. - Gerai.
Gabriele.
Dabar nesivelk į tai.
Kas gamina mano kvepalus, Renė?
Verthaimeriai.
Jie atidarė gamyklą Hobokene, Naujajame Džersyje.
Bandau sužinoti, kaip jie tai padarė,
bet niekas neatsako į mano telefono skambučius.
Paduok juos į teismą.
Tu nepakankamai įvertini Prancūzijos troškimą keršyti.
Jie nori pelnytos bausmės visiems, kas buvo susiję su naciais.
Visa tai melas.
Kai bandei pasinaudoti Arijų įstatymu,
kad nutrauktum partnerystę su Verthaimeriais,
tai neliko nepastebėta.
Bandysi dabar iškelti galvą, tau ją nukirs.
Tada pati paskambinsiu Pjerui Verthaimeriui.
Madmuazele, nesiimk skubotų veiksmų.
Leisk man tuo pasirūpinti.
Andrė nesveikuoja.
Leisk laiką su juo ir savo gražiąja dukterėčia.
Tu teisus.
Nebenoriu naujų problemų. Aš pavargau.
Pažadėk, kad šįkart paklausysi mano patarimo.
Verthaimeriai yra išgyvenusieji. Juos laiko didvyriais.
O aš?
Geriau, kad dabar apie tave apskritai pamirštų!
Ir aš nepardaviau tavo kapitalo, kaip man liepei, nes tai kvaila.
Alio?
Henri? Užduosiu tau klausimą, į kurį noriu sąžiningo atsakymo.
Ar per pastaruosius dvejus metus gaminai kvepalus „Chanel No. 5“?
Tai buvo neįmanoma.
Aš bandžiau auginti gėles, bet karas...
Tik noriu žinoti, ar negaminai arba nepilstei kvepalų „Chanel No. 5“.
Ne. Niekada.
Bet čia, Šveicarijoje, buvo ketinama parduoti 60 buteliukų.
Tai Verthaimerių darbas.
Jie kažkokiu būdu sugeba gaminti mano kvepalus Hobokene.
Aš tau juos išsiųsiu.
Noriu žinoti jų sudėtį ir kokią formulę jie naudoja.
Galėsi tai nustatyti?
Taip. Bet 60 buteliukų...
Nežinau, kaip tu juos išsiųsi. Juk tai nemaži pinigai.
Kristianai,
gal aš ir kauštelėjęs,
- bet turiu pasakyt tau teisybę. - Ne. Prašau.
Tu padarei siaubingai apmaudžią klaidą ir privalai tai žinoti.
- Apmaudžią klaidą? Amžinai darau klaidas. - Taip.
Ir ką tik padariau dar vieną.
Pripildžiau tavo taurę.
Mes niekad neatsigausim. Tai...
- Būtent. - Ne,
nenuvertink manęs.
Maldavau tavęs, kad atidarytume mados namus.
O dabar galiu pranešti, kad ką tik gavau 100 000 frankų.
- Taip. - Už tave.
Girdėjau, kad tavo ponia davė tau pinigų.
Ne, netikiu, kad prasidėjai su moterimis. Ne.
Ne, paleistuvi! Kas ji?
Jo mamukas.
Ne.
- Kiek žinau, pinigai nekvepia. - Ne.
Esu tikras, tavo mamukas nenorėtų sužinoti,
kad jos Pjeras giriasi.
Ne, niekada, nebent čia būtų Lelionas.
Tada mielai pasigirčiau, kad jį suerzinčiau.
Labai džiaugiuosi dėl tavęs, Pjerai.
Taip, tai iš tiesų šis tas. Tikrai.
Šis tas?
Tu visad toks santūrus, mano brangus Kristianai.
Nemanai, kad esu to vertas?
Aš... Santūrus?
Esi toks geras, toks slapus, toks ištikimas.
Palik tą Lelioną.
Kas iš čia esančių galvoja, kad mano Kristianas
turėtų toliau dirbti tam šarlatanui
- visą savo gyvenimą? - Pjerai, nagi...
Nenoriu, kad švaistytum
savo talentą tam vagišiui šarlatanui.
Nenoriu įžeisti tavo boso pono Busako,
medvilnės karaliaus, bet paminėsi mano žodžius.
Netrukus Pjeras Balma taps mados karaliumi!
Tik pirma pasysiosiu.
Prisiminiau.
Gal atsirado kas nors, ką tu pravarei ar kas tau neįtiko,
kuris, tavo manymu, galėtų užimti mano vietą
„Philippe & Gaston“?
Yra vienas talentingas jaunuolis,
itin energingas.
Lelionas jo nenori.
Pasamdyk jį iškart.
Kuo jis vardu?
Pjetro, bet privertėm jį pasivadint
Pjeru.
Ne.
Ne. Vietos yra tik vienam Pjerui.
Taigi, Lelionas nurodė tau terminą dėl parašo?
Pasakiau jam, kad galiu dirbti,
bet jei jai manęs prireiks, darbą nutrauksiu.
Kristianai.
Kam prireiks?
Katrinai.
Kai ji grįš.
Kristianai.
Ji jau labai seniai toje stovykloje...
Mes visi ko nors netekome tame prakeiktame kare.
- Reikia su tuo susitaikyti. - Galit sakyti tai sau,
bet nedrįskit man to sakyti.
Nedrįskit.
- Reikia galvoti apie save. - Aš ir galvoju.
Alio?
Taip, minutėlę. Jis čia.
Tavo tėvas.
Tėti?
Taip.
Ką?
Kada?
Esi tikras?
Rytoj pas tave atvažiuosiu.
Kai kas nutiko.
Jie rado ją.
Ką rado?
Katriną.
Andrė?
Kas tau?
Viskas gerai?
Jau geriau.
Kviečiu gydytoją Veberį.
- Man jau geriau, tikrai. - Aš ne klausiu, o informuoju.
- Koko, žinau, kad turiu pailsėti, bet... - Na, leiskime gyd. Veberiui nuspręsti,
ko tau reikia.
Paprašysiu, kad jis atvyktų per pietus.
Kada gausi raktus nuo savo naujojo namo?
Nuo mūsų naujojo namo.
Greitai. Laukiu, kol gausiu pinigus.
Pamiršau tau pasakyti.
Tavo vairuotojas sakė, kad jau kurį laiką jam nemoki.
Jis taip sakė?
Jis gali palaukti.
Koko, tu apskritai jam moki?
Žinoma. Jis jau kelis mėnesius mane vežioja.
Tiesiog pastarosiomis savaitėmis neturiu grynųjų.
- Štai kur jūs. - Gerasis daktaras.
Prisėskite.
Taigi, kada gydytojas Lemanas galės pradėti gydyti Andrė?
Deja, jis nepageidauja vykti į Šveicariją.
Jūs jam pasakėt, kas prašo ir kiek jam sumokėsiu?
Žinoma.
Bet gera žinia yra ta, kad šiuo metu jis Paryžiuje
ir mielai apžiūrėtų Andrė ten.
Aš tavęs nepaliksiu.
Lemanas - geriausias variantas?
Vienintelis jūsų variantas.
Andrė, jūsų vietoje
važiuočiau į Paryžių.
Jis tą ir padarys.
Dėl manęs nesijaudink.
Ją rado vieną, klajojančią prie Drezdeno.
Ji pabėgo per mirties žygį iš vienos stovyklos į kitą.
Ją priglaudė Sąjungininkai.
Ji turėtų grįžti po dienos ar dviejų. Bet...
Kas yra?
Prancūzijos ministerijoje man pasakė,
kad kelionėje miršta daug žmonių.
Noriu, kad ją pasitiktum.
Mano širdis to neatlaikytų...
Ji išgyveno iki šios dienos. Išgyvens ir dar kelias dienas.
Ir nunešk jai gėlių.
Girdėjau, žmonės neša alyvas pasitikdami savo grįžtančius mylimuosius.
Pasitiksiu ją su gėlėmis.
Ir paruošiu jos mėgstamiausią vakarienę.
Kristianai,
tu visą laiką teisingai darei,
kad išsaugojai viltį, kurią aš jau buvau praradęs.
Ponai ir ponios, prašome eiti į viršutinį aukštą.
Prašome laikytis tvarkos.
Ponai ir ponios, traukinys atvyksta po dešimties minučių.
Po dešimties minučių.
Praeikite.
Aušvicas.
- Pavardė? - Katrina Dior, D-I-O-R.
Kantrybės, ponai ir ponios.
Katrina - mano sesuo.
Ji buvo rasta prie Drezdeno. Kalėjo Ravensbriuko stovykloje.
Prašom nesibūriuoti vestibiulyje.
Taip, radau jos pavardę.
Jie atvyksta. Laukite.
Taip, nesustokite.
Sukilkit, tėvynės vaikai
Šlovės diena jau išaušo
Prieš mus dabar tironija
Kruviną vėliavą kelia
Ar girdit, kaip laukuose
Tie žiaurūs kareiviai staugia?
Jie eina pas mus
Kad perpjautų gerkles Mūsų sūnums ir moterims
Čiupkit ginklus, piliečiai!
Į batalionus
Pirmyn!
Teužvirs kraujas...
Beatrise! Beatrise Fiuzė!
- Katrina! Katrina Dior! - Diubua!
- Silvija! - Prašome tylos.
Žanai Diubua!
Katrina!
Aš jį matau. Praleiskit mane.
Prašome nurimti.
Beatrise! Beatrise Fiuzė!
Ar yra daugiau keleivių? Daugiau žmonių?
Atsiprašau, pone, vagonai tušti. Visi išlipo.
Tame traukinyje buvo mano sesuo. Kodėl jos čia nėra?
Apgailestauju, pone, bet kai kurie neištvėrė kelionės.
Keli žmonės mirė. Jų kūnai štai čia.
Pone, prašau. Palaukite, kol juos iš čia išneš.
Mano sesers tarp jų nėra.
Ji turėjo parvažiuoti. Ji buvo tame traukinyje.
Neįmanoma visų sužiūrėti.
Apgailestauju dėl netekties, pone.
Bet jei nori važiuot su mumis į Paryžių, tai važiuok.
Brangute, ne visada gali daryti tai, ką nori.
Bei jei tu mus myli...
- Aš jus myliu. - Ne, nemyli.
Gabriele, niekada taip nesakyk.
Aš tavim netikiu.
Mesjė Klodas irgi tavim netiki. Jis irgi nori, kad tu važiuotum.
Mesjė Klodas yra minkštas žaislas. Jis nieko nenori.
Aš negaliu. Paryžiuje manęs niekam nereikia. Gal niekada ir nereikėjo.
Pažadėk man, kad jei ko nors prireiks, būtinai paskambinsi.
Rūpinkis savimi.
Būk gerutė. Tai padės tavo tėtukui sveikti.
- Būsi čia, kai grįšime? - Kur kitur galėčiau būti?
- Myliu tave. - Ir aš.
Bėk.
Visi buteliukai čia?
Taip, madmuazele, 59 buteliukai. Vienas sudužo kelionėje.
Aš už jį sumokėjau?
Ne, madmuazele. Jis buvo išbrauktas iš sąskaitos.
Dabar vežk juos į stotį, krovininis traukinys išvyksta už valandos.
Ten tavęs lauks kurjeris, kuris nuveš juos Henriui į Pietų Prancūziją.
Būk atsargus. Žinai, kokie tie buteliukai brangūs.
Galėčiau jus sutrukdyti?
Jūs man nemokat jau du mėnesius.
Aš sumokėsiu. Uždaryk bagažinę.
Kada?
Atsiprašau?
Jei galite nusipirkti šituos, kodėl negalit sumokėti man?
Aš sumokėsiu.
O Dieve. Gabrielės meškiukas.
Ar suspėsime pasivyti juos ir nepavėluot į krovininį traukinį?
Abejoju. Stotis - visai kitoje pusėje.
Turime suspėti laiku.
Madmuazele, primygtinai prašau jūsų likti čia,
- nes man reikia paskubėti. - Tada mažiau kalbėk ir važiuok.
Kaip tai galėjo nutikti?
Juk vežioji mane Šveicarijoje jau aštuonis mėnesius.
Maniau, kad išmanai apie variklius.
Nespėsim atiduoti mesjė Klodą Gabrielei.
Kaip nuveši kvepalus į traukinį?
Sveiki!
Sveiki. Mums variklis užgeso.
Gal kas nors iš jūsų išmano apie variklius geriau už Konradą?
Darykit, ką jie lieps.
- Tik neatiduok jiems mašinos. - Ant kelių! Abu!
- Sustokit, madmuazele! - Stok!
Neatiduok jiems mašinos!
Palauk! Ne! Nenušauk jos.
- Prašau, nereikia. Nenušaukit manęs. - Nenušauk jos.
- Jos čia neturėjo būti. - Bet yra.
Tu pažįsti tuos vyrus?
Sakau, nešauk.
Jis išgelbėjo tau gyvybę, madmuazele.
Eime.
Atleiskite, madmuazele. Juk sakiau, man reikia pinigų skoloms grąžinti.
Tie kvepalai - klastotė. Jie dvokia.
Tavo žmona pradvoks!
Reikėjo man sumokėti.
Sumautas šiknius.
Prašau!
O Dieve.
Prašau!
Prašau! Negi nematot manęs?
Ką?
Luisai, kas čia?
O Dieve, madmuazele.
Kas atsitiko? Tu sveika?
Man viskas gerai. Tiesiog sugedo mašina.
Koko.
Renė.
Kada atvažiavai?
Andrė paprašė manęs tavim pasirūpinti.
Regis, aš pavėlavau.
- Aš tau padėsiu. - Ne, neliesk manęs.
Koko, mums reikia daugiau įrodymų prieš Verthaimerius.
Šitos kovos tu dabar nelaimėsi.
Aš nenoriu kovos.
Negali bylinėtis su žydais.
Aš noriu karo.
Paduok juos į teismą, bliamba.
Katrina negrįš.
Supranti, ką sakau?
Tu klydai.
Ji grįš.
Bet atsakymas ne joje.
Atvažiavo traukinys. Jos ten nebuvo.
Kristianai, pasakysiu tau tiesą.
Kai tave sutikau, mačiau sodą.
Pamačiau jį, kai pirmą kartą paliečiau tavo ranką.
Viskas skendo gėlėse. Vien gėlės.
Kai ką tau turiu.
Kas čia?
Jei jį nešiosi, Katrina būtinai sugrįš.
Liaukis tai kartojusi!
Aš privalau liautis apie tai galvojęs.
Jos nėra. Ji nebegrįš.
Tai - mano ateitis.
Kristianai, aš paprasčiausiai perduodu tau žinią.
Sakau tau, kaip yra. Kaip bus.
Lik sveika, madam.
Žoržai, čia Kristianas.
Aš čia pagalvojau.
Busakas norėtų, kad vadovaučiau „Philippe & Gaston“, tiesa?
Noriu pasikalbėti.
Paskambink jam. Susitark dėl susitikimo.
Ačiū, Žoržai.
Turbūt žinote, kad prieš 25 metus aš įvykdžiau revoliuciją,
pradėjęs gaminti dažytą medvilnę.
MARSELIS BUSAKAS TEKSTILĖS GAMINTOJAS
Pamačiau potencialą ir jį įgyvendinau.
TURTINGIAUSIAS ŽMOGUS PRANCŪZIJOJE
Nuo to laiko manęs nebevadina Marseliu Busaku.
Aš tapau Medvilnės karaliumi.
Susidomėjimas, aistra, rizika. Štai nuo ko viskas prasideda.
Reikia turėti savų idėjų.
Šito vokiečiai niekada nesuprato.
Jie tiesiog viską perėmė ir apsimetė, kad visa tai jau seniai priklauso jiems.
O tai, ko jie negalėjo pavogti, jie sutrypė arba sunaikino.
Pasakysiu štai ką. Šitaip verslas nedaromas.
Galbūt aš nežinau, kaip pasiūti suknelę,
bet tikrai žinau, kaip daryti pinigus. Visada žinojau.
Prašau.
Žoržas sako, kad esat tas, ko man reikia.
Žoržas labai malonus.
Jis mane įtikino.
Kad esat įtakingas ir ryžtingas.
Norėtumėte vadovauti „Philippe & Gaston“?
Na?
Baltos alyvos.
Šias gėles mes nešėme išgyvenusiems stovyklose. Atsiprašau.
Girdėjau.
Apie grįžtančius iš stovyklų.
Jūs kažko gedite?
Žinote, aš vis savęs klausiu,
kaip gyventi toliau?
Kaip jiems atleisti?
Sau.
Žmonijai.
Stovėjau vestibiulyje, kai tarpduryje pasirodė išgyvenusieji.
Pamaniau,
kad tai neįmanoma.
Beviltiškumas visų akyse.
Mes visi tai pajutome.
Dabar jis plinta gatvėse, kaip grobuonis,
manau, netrukus jis tvyros visur.
Žinau, ką reiškia karas, mesjė Diorai,
bet koks būtų jūsų pasiūlymas?
Mano mados namai.
Atsiprašau?
Noriu, kad jūs įkurtumėt man mano mados namus.
Jūsų mados namus?
Tai vienintelis man žinomas būdas, kaip paversti šią širdgėlą
sugrįžusiu džiaugsmu.
Štai ką aš siūlau.
Žmonės vėl turi pradėti jausti. Jie vėl turi pradėti svajoti.
Jie vėl turi pradėti gyventi.
O mes jiems galime sukurti naują pasaulį.
Turime pasodinti jiems nuostabų sodą.
Galbūt tai taps pirmomis sėklomis.
Nesu nieko girdėjęs taip kalbant. Papasakokit man daugiau.
Žakai, tu namie?
Turiu įdomių naujienų.
Kristianai? Ačiū Dievui, tu grįžai.
Bandžiau ieškoti tavęs pas Busaką, bet...
Ji ką tik sugrįžo.
Iškviečiau gydytoją. Jis jau važiuoja.
Išvertė Laima Banionienė