НАВІЯНО РЕАЛЬНИМИ ПОДІЯМИ
Він для мене А я – для нього в цьому житті
Так він мені сказав
Поклявся на все життя
І коли я його бачу
Я відчуваю в грудях
Трепет свого серця
ЕДІТ ПІАФ ПАРИЗЬКА ОПЕРА
Браво!
Дорогі друзі, для мене велика честь провести цей вечір тут, з вами.
Нам є що відсвяткувати.
Але й горювати є над чим.
Попрошу у вас усіх допомоги.
Наступну пісню я присвячую тим, хто втратив когось на війні.
Якщо ви в жалобі за близькою людиною, підведіться, будь ласка.
Крістіане.
Ні, я не можу.
- За Катрін. - Я не в жалобі.
Катрін повернеться додому.
Тоді підтримай мене. За мого батька.
Будь зі мною.
Ми любили одне одного
Як люблять коханці
А потім одного дня ти покинув мене
Відтоді я живу з розбитим серцем
Я бачу тебе скрізь у небі
Я бачу тебе скрізь на землі
Ти моя радість і моє сонце
Моя ніч, мої дні, мої ясні світанки
Ти скрізь Бо ти в моєму серці
Ти скрізь Бо ти моє щастя
Усе, що навколо мене
Видається мені
Дивовижним
НОВИЙ ОБРАЗ
Крістіане. Жак.
Жорж.
У вас тут чудовіше, ніж зазвичай.
Дуже радий тебе бачити.
- Жорж. - Я млію від виставки...
ЖОРЖ ВІҐУРУ МОДЕЛЬЄР, ПІДПРИЄМЕЦЬ
...у «Театрі моди», але ще не встиг сказати.
- Дуже любязно. - Дивовижно. Справді.
Ви повернули славу паризькій високій моді.
Жорж, забагато лестощів.
Мої лестощі мають свою мету.
Я зараз шукаю... Сигарету?
- Ні, дякую. - Ні.
Я шукаю нового модельєра, на своє місце в домі Philippe & Gaston.
Буссак мене підвищив, дав керівну посаду.
Знаєш когось?
Жорж, як можна говорити про справи
після такого блискучого виступу мадемуазель Піаф?
Ти що, ніколи не відпочиваєш?
Буссак не спить, тому я теж.
- Виснажливо. - Так і є.
А тепер я в пошуках заміни для себе.
Правда, що Бальман звільнився?
Він вирішив відкрити власний дім.
Лелон попросив мене пошукати іншого дизайнера
на його місце.
Я бачу, ми волею долі виконуємо аналогічне завдання.
Справді.
Поки що я проводжу співбесіди з модельєрами.
Якщо котрийсь не впишеться в нашу естетику,
але впишеться у твою, я дам знати.
Так, будь ласкавий. Кинь мені недоїдки.
Однак відповідний кандидат може бути в дзеркалі.
Я дуже задоволений роботою в Лелона.
Чесна відповідь.
ГОТЕЛЬ «BEAU RIVAGE» ЛОЗАННА, ШВЕЙЦАРІЯ
Тьотю, я люблю ночувати в гостях.
Я теж люблю.
А ти знаєш, що в дитинстві я ніколи не ночувала в гостях?
- Ніколи? - Ніколи.
А чому?
Я була не старша, ніж ти зараз, і зовсім саменька.
Я мусила все робити сама.
Це так страшно.
Ґабріель, ти ніколи не будеш сама.
Обіцяєш?
Так.
Бо в тебе є ми з татом. Ми про тебе подбаємо.
І мсьє Клод.
Так.
І мсьє Клод.
Мадемуазель, ви просили мене говорити прямо.
Прямота – це найкраще.
Андре,
ваш стан важкий і тільки погіршується.
Цього не може бути. Він виконує всі ваші приписи.
Відпочиває. І відпочиватиме ще більше.
Я куплю маєток, де багато світла і спокою.
Сьогодні ввечері укладемо контракт.
Туберкульоз важко вилікувати.
Але один мій колега в Данії
розробляє експериментальну терапію,
і вона має певний успіх.
Андре повинен її отримати.
А що скажемо Ґабріель?
Що ти одужуєш.
Мсьє Лелон наполягає, щоб співбесіди були сьогодні.
- Не зараз. - Перший буде у вас через годину.
Це молодий кравець-італієць, Пєтро, щойно переїхав у Париж.
Ви безжалісна. День швидко минає.
У мене робота. Треба моделювати.
Мадам Зенакер, ні... Прошу, розберіться з цим, як там...
цим італійцем, як там його звати.
Його імя легко запамятати. Тепер він Пєр.
Що? Ні, не можна замінити одного Пєра на іншого.
То називайте його на прізвище – Карден.
Я думаю, він талановитий.
То беріть його.
Через годину.
Я створю щось більше, ніж капелюшки, спідниці й вечірні сукні.
Мсьє Пєр Карден.
У цьому є щось сексуальне.
ПЄР КАРДЕН МАЙСТЕР-КРАВЕЦЬ
І первісний рик.
Так. А скажіть, мсьє Карден, ви самі змоделювали й пошили цей блейзер?
Мсьє,
я шию з семи років.
Я вмію це краще, набагато краще, ніж дихати.
Найміть мене, і я моделюватиму й шитиму кутюр так, що ви й не мріяли.
Ні!
Погляньте на шви, на стібки.
Я тільки заради цього й живу.
А ви завжди такий радісний?
Мсьє Діор, можна хвилинку уваги?
Авжеж.
Мені необхідно знати, що тут коїться?
Це вам вирішувати.
Мсьє Карден, ви такий кумедний.
Ми скоро вирішимо.
Приємно з вами познайомитися. І з вашим талантом.
Я отримаю роботу?
Уперше за багато місяців я бачила, як мсьє Діор сміється.
Надіньте штани.
Так.
Сьогодні вранці мені дзвонив Жорж Віґуру.
Жорж.
Він шукає модельєрів, питав, чи я когось знаю.
А ще питав, чи ти підписував зі мною контракт.
Минуло багато місяців.
А ти й досі не підписав мою пропозицію.
Хочеш кращі умови? Більше грошей?
Ні. Не в тому річ, мсьє.
Під час війни я беріг бізнес,
щоб ми разом могли підійти до цього моменту.
Проблема в Катрін.
Вона повернеться додому.
Справді?
Яке полегшення. А чому ж ти не сказав? Коли?
Точної дати нема.
Але коли повернеться, мені знадобиться час, щоб їй допомогти,
усім, чим зможу.
Підійди. Я тобі щось покажу.
Поглянь на всі ці замовлення.
Почитай.
Мені потрібна твоя креативність, елегантність твоїх моделей.
Я вам вдячний.
Хочеш пораду? Краще постійно бути зайнятим.
Щоб роки не минали в очікуванні, коли невідоме стане відомим.
- Вона повернеться. - Ти не можеш цього знати.
Не хочу бути жорстоким і позбавляти тебе надії,
але ти не можеш знати.
Мій контракт у тебе лежить уже чотири з половиною місяця.
Тобі пора наважуватись, бо інакше я пошукаю когось із наступного покоління.
Підписуй. Негайно.
Ну як тобі, золотце?
Красивішого будинку я не бачила.
Тоді я купую.
Привіт, мої любі!
Вітаю!
Даруйте за спізнення.
Ґабріель сподобався будинок. Беремо.
Вибачте, але я щойно говорила з продавцями.
Я так розумію, виникла проблемка
з надходженням коштів з вашого французького банку.
Це неможливо.
Уряд Франції не дозволяє виводити ваші активи за кордон.
Тьотю Коко, ти бачила, який краєвид?
Попросимо юриста розібратися.
Так. Подзвоніть моєму юристові, Рене де Шамбрану.
Він може взяти вексель з мого рахунку в Цюриху.
Люба, кредит так легко не дадуть.
Продавці розглядають інші пропозиції.
Дайте я поговорю з цими людьми.
Коко, не варто перейматися. Знайдемо інший будинок.
А тут жити не можна?
Як розвязати цю проблему?
Твердою валютою.
Маєте готівку?
Продавати зараз активи шкідливо для бізнесу, Коко.
Це не бізнес-рішення. Це життєве рішення.
Як твій друг, я пояснюю,
це надто нестабільний ринок, щоб вилучати готівку.
Андре потрібен цей будинок для одужання.
Ти мені платиш за поради як своєму адвокатові.
А сьогодні плачу, щоб ти зробив по-моєму.
Продай усе необхідне, щоб зібрати кошти.
Мені потрібна готівка. Потрібен цей будинок. Знайди гроші.
Вибачте, що турбую.
Можна я гляну газету, коли дочитаєте?
Авжеж.
Мадам, у вас усе добре?
Табори...
Те, що про них пишуть...
Моя дочка в таборі.
Але з нею все буде добре. Я знаю напевне.
Обовязково.
Я тут подумала. Коли скупимось,
можна поїсти тортика з ромашковим чаєм.
Ніхера собі!
Мадемуазель, ви вже пять хвилин розбризкуєте парфуми.
Купуйте або йдіть.
Прошу, перестаньте пшикати. Пів флакона вже нема.
То ви кажете, що буде ще десяток флаконів?
Цього тижня. Ще чотири десятки привезуть у крамницю мого дядька.
Я точно знаю, що існує дефіцит «No5».
Це напевне підробка.
Я вас прошу. Я певен, що мадемуазель Шанель добре пильнує свій бізнес,
і він захищений від підробок.
Я куплю всі 60 флаконів.
Відправте в готель «Beau Rivage».
- Усі? - Так, усі до одного.
А кому надіслати рахунок?
Мадемуазель Коко Шанель.
Коко Ша...
Не баріться. А цей я сама заберу.
- Дякую. - Так.
Ґабріель.
Не забивай собі цим голову.
Рене, хто виготовляє мої парфуми?
Вертгаймери.
Відкрили фабрику в Гобокені, Нью-Джерсі.
Я намагаюся зясувати деталі,
але на мої дзвінки не відповідають.
Подай на них у суд.
Не слід недооцінювати жагу французів до помсти.
Вони вимагають покарання для всіх, у кого були звязки з нацистами.
Це все – брехня.
Коли ти намагалася за допомогою арійських законів
розірвати партнерство з Вертгаймерами,
це не залишилося без уваги.
Якщо зараз висунути голову, тобі її відрубають.
Тоді я сама подзвоню Пєру Вертгаймеру.
Мадемуазель, не наробіть помилок.
Дозволь мені все владнати.
Андре нездужає.
Присвяти час йому і своїй прекрасній небозі.
Твоя правда.
Не потрібні мені клопоти. Я втомилася.
Пообіцяй слухатися моїх порад.
Вертгаймери – вцілілі. У них бачать героїв.
А в мені?
Тебе взагалі не повинні бачити!
Я не продав акції, як ти просила, бо це ідіотизм.
Алло.
Анрі? Я поставлю тобі запитання і хочу почути чесну відповідь.
Ви випускали якийсь «No5» за минулі два роки?
Це неможливо.
Я намагався вирощувати квіти, але війна...
Мені просто треба знати, чи ви якось виготовляли якісь флакони «No5».
Ні. Жодних.
А я знайшла 60 флаконів у продажу тут, у Швейцарії.
Це Вертгаймери.
Вони якось виготовляють мої парфуми в Гобокені.
Я тобі їх відправлю.
Мені треба знати, яка в них формула.
Ти ж визначиш?
Так. Але 60 флаконів...
Обережніше з перевезенням. Це ж маленьке багатство.
Крістіане,
я трохи захмелів, але
- мушу сказати правду. - Тільки не це.
Ти припустився жахливої помилки, так і знай.
- Помилки? Я весь час їх роблю. - Так.
Ось і щойно зробив.
Знов наповнив твій келих.
Ми ніколи не отямимося.
- Точно. - Ні, ні,
коли відмовив мені.
Я просив започаткувати зі мною дім.
Але тепер я можу оголосити: я роздобув 100 тисяч франків.
- Так. Так. - Вітаю тебе.
Я чув, що одна твоя жінка дала тобі грошей.
Невже ти перейшов у той табір?
От хвойда! Хто це?
Його мама.
Ні.
- Наскільки я знаю, гроші є гроші. - Ні.
Твоя матуся не зраділа б, почувши,
як її Пєр зловтішається.
Та я б нізащо. Тільки в присутності Лелона.
Я б охоче кинув йому це в тупу потворну пику.
Я дуже радий за тебе, Пєр.
Так, це справді неабищо. Справді.
Неабищо?
Милий Крістіане, ти завжди такий мовчазний.
Думаєш, я не вартий?
Я мовчазний? Я...
Ти молодець. Такий хитрий, такий весь у безвиході.
Не залишайся в Лелона.
Як думаєте, добре буде, якщо мій Крістіан
працюватиме на того шарлатана
- до кінця життя? - Пєр, та ну...
Не марнуй таланту
на того огидного афериста, який його краде.
І не хочу образити твого боса, мсьє Буссака,
короля бавовни, але запамятай мої слова.
Пєр Бальман скоро стане королем високої моди!
Тільки піду попісяю.
До речі.
До тебе на співбесіди приходив хтось, кого ти списав за непридатністю,
хто підійшов би на мою колишню посаду,
керувати Philippe & Gaston?
Є один вельми талановитий юнак,
вельми життєрадісний.
Лелон його не бере.
А я беру, моментально.
Як його звати?
Пєтро. Пєтро. Але ми примусили його змінити імя
на «Пєр».
Ні, ні, ні.
Місце є тільки для одного Пєра.
То що, Лелон ставить ультиматум, щоб ти підписав?
Я сказав, що працюватиму далі,
але доведеться піти, якщо буду їй потрібен.
Крістіане.
Кому будеш потрібен?
Катрін.
Коли повернеться.
Крістіане.
Її вже так давно забрали, і...
Усі ми втратили часточки серця на цій проклятій війні.
- Треба змиритися. - Про себе можете
таке казати, але про мене – не смійте.
Не смійте.
- Ти маєш жити своїм життям. - Я й живу.
Алло.
Хвилинку. Він тут.
Твій батько.
Тато?
Ага.
Так.
Що?
Коли?
Ти впевнений?
Завтра я до тебе приїду.
Дещо сталося.
Її знайшли.
Кого знайшли?
Катрін.
Андре!
Як ти там?
Усе добре?
Вже краще.
Я викличу доктора Вебера.
- Я почуваюся краще, ніж здається. - Я не питаю, а кажу.
- Я знаю, треба відпочивати, але... - Нехай Вебер скаже,
що для тебе краще.
Я попрошу, хай приїде на обід.
Коли отримаєш ключі від свого нового дому?
Нашого нового дому.
Скоро. Чекаю, коли буде готівка.
Я забув сказати.
Твій шофер жалівся, що давно не одержує платні.
Тобі наскаржився?
Почекає.
Ти йому взагалі платила?
Звісно. Він мене вже давно возить.
Просто кілька тижнів нема на руках готівки.
- А ось і ви. - Добрий лікар.
Сідайте.
То коли доктор Ліманн приїде лікувати Андре?
На жаль, поїздка у Швейцарію його не цікавить.
Ви сказали, хто просить і скільки я плачу?
Сказав.
Але добре те, що він зараз у Парижі,
охоче подивиться і лікуватиме Андре там.
Я тебе не покину.
Ліманн – найкращий варіант?
Це ваш єдиний варіант.
Андре, на вашому місці
я поїхав би в Париж.
Тоді він поїде.
За мене не турбуйся.
Її знайшли, коли вона на самоті блукала біля Дрездена.
Втекла під час маршу смерті з одного табору до іншого.
Її підібрали військові союзників.
За розкладом її мали привезти завтра-післязавтра. Але...
Що сталося?
У французькому міністерстві сказали...
що під час перевезення багато людей помирають.
Ти маєш її зустріти.
Моє серце не витримає, якщо...
Вона так довго трималася. Ще кілька кроків зробити зможе.
А ще візьми квіти.
Я чув, люди приносять бузок для близьких, які повертаються.
Я принесу квіти.
І на вечерю приготую її улюблені страви.
- Крістіане... - Гм?
...весь цей час ти не помилявся...
твоя надія жевріла, а моя згасла.
Мадам і мсьє, підіймайтеся на горішній поверх.
Дотримуйтеся порядку.
Мадам і мсьє, прибуття очікується через десять хвилин.
Десять хвилин.
Крок уперед.
Аушвіц.
- Імя? - Катрін Діор, Д-І-О-Р.
Терпіння, мадам і мсьє.
Катрін – моя сестра.
Її знайшли біля Дрездена. Була в Равенсбрюку.
Не перекривайте коридор.
Бачу, є така.
Вони прибувають. Чекайте збоку.
Проходимо, не зупиняємося.
Вставайте, Діти батьківщини
День слави вашої настав
Проти нас тиранія
Кривавий виставила стяг
Вам чути, як десь віддалік
Солдати ворога волають?
Вони йдуть на нас стіною
Вбивати наших синів і жінок
До зброї, громадяни!
Формуйте батальйони
Уперед маршируймо!
Хай нечиста кров...
Беатріс! Беатріс Фюзе!
- Катрін! Катрін Діор! - Дюбуа!
- Сильві! Сильві! - Зберігайте спокій.
Жан Дюбуа!
Катрін! Катрін!
Я його бачу. Мені треба туди.
Заспокойтеся.
Беатріс! Беатріс Фюзе!
А є інші пасажири? Інші люди?
Вибачте, сер. Вагони порожні. Всі вже вийшли.
Моя сестра була в тому поїзді. Чому ж її тут немає?
Мені дуже шкода, але деякі не пережили поїздки.
Чимало померлих. Їхні тіла тут.
Мсьє, прошу вас. Дочекайтеся, коли всіх виведуть.
Моєї сестри немає.
Вона мала тут бути. Їхала ж цим поїздом.
Неможливо знати, де всі.
Співчуваю вашій втраті.
Але якби ти хотіла поїхати з нами в Париж, то поїхала б.
Не все, квіточко, буває так, як ми хочемо.
Але якби ти нас любила...
- Я вас люблю. - Не любиш.
Ґабріель, ніколи так не кажи.
Я тобі не вірю.
Мсьє Клод тобі теж не вірить. Він хоче, щоб ти їхала з нами.
Мсьє Клод – мяка іграшка. Він нічого не хоче.
Я не можу поїхати. Парижанам я не потрібна. Може, так було завжди.
Пообіцяй, що подзвониш, якщо буде щось потрібно.
Потрібно, щоб ти беріг себе.
Слухайся. Так? Це допоможе татові одужати.
- Ти будеш тут, коли ми повернемося? - А де ж мені ще бути?
- Я тебе люблю. - А я тебе.
Біжи.
Усі парфуми там?
Так, мадемуазель, 59 флаконів. Один розбився в дорозі.
Я за нього заплатила?
Ні, мадемуазель. Його викреслили з накладної.
Відвезіть до товарного поїзда, він буде через годину.
Там чекатиме курєр, який відвезе їх Анрі на південь Франції.
Обережно. Ви знаєте, скільки коштують ці флакони.
Можна вас потурбувати?
Я вже два місяці не отримував заробітної плати.
Про це подбають. Замкніть багажник.
Коли?
Що, вибачте?
Якщо вам по кишені таке, то може, і про мене подумаєте?
Про вас подумають.
Господи. Ведмедик Ґабріель.
У нас є час, щоб їх наздогнати і встигнути до товарного поїзда?
Не думаю. Це в різні боки.
Ми їх наздоженемо.
Мадемуазель, вам краще залишитися,
- бо я поїду швидко. - Замовкніть і везіть.
Як ви таке допустили?
Ви вже вісім місяців їздите по Швейцарії.
Думала, хоч щось та й знаєте про двигуни.
Ми не встигнемо відвезти мсьє Клода Ґабріель.
Як ви довезете парфуми до поїзда?
Агов!
Добрий день! Ми заглухли.
Хтось із вас розуміється на двигунах краще, ніж Конрад?
Робіть те, що вони наказують.
- Не віддавайте їм машину. - На коліна, обоє!
- Мадемуазель, стійте! - Стій!
Не віддавайте їм машину!
Стій! Ні! Не вбивай її.
- Будь ласка. Не вбивайте. - Не вбивай.
- Вона тут випадково. - Але вона тут.
Ви їх знаєте?
Кажу, не стріляй.
Мадемуазель, ви живі завдяки йому.
Ходімо.
Вибачте, мадемуазель. Я ж казав, потрібні гроші, у мене борги.
Усе одно це підробка. Вони смердять.
Хай від вашої жінки тхне!
Дарма ви мені не заплатили.
Дрібний гівнюк.
Зупиніться!
Боже.
Зупиніться!
Будь ласка!
Прошу вас! Невже мене не видно?
Що?
Луї, хто це?
Господи, мадемуазель.
Що сталося? Що з вами?
Усе добре. Я... Халепа з машиною.
- Коко. - Га?
Рене.
Коли ти приїхав?
Андре просив пильнувати, щоб ти не потрапляла в халепи.
Бачу, я спізнився.
- Я допоможу. - Не чіпай мене.
Коко, нам потрібні інші докази проти Вертгаймерів.
Цю битву ми поки що неспроможні виграти.
Мені не потрібна битва.
Позиватися до євреїв не можна.
Мені потрібна війна.
Подай на них, бл***, у суд.
Катрін не повернеться.
Розумієте?
Ви помилилися.
Вона буде тут.
Але вихід – не в ній.
Поїзд приїхав. Її в ньому не було.
Крістіане, ось у чому суть.
Зустрівши вас, я бачила сад.
Коли вперше торкнулася вашої руки, я його бачила.
Квітучий світ. Буяння квітів.
Я маю для вас одну річ.
Що це?
Носіть при собі, і Катрін повернеться.
Не кажіть цього!
Я маю перестати про це думати.
Її не стало. Вона не повернеться.
Ось моє майбутнє.
Крістіане, я тільки передаю послання.
Кажу вам, що є. Що буде.
Прощавайте, мадам.
Жорж, це Крістіан.
Я подумав.
Буссак хоче, щоб я керував Philippe & Gaston?
Я хочу поговорити.
Подзвони йому. Домовся про зустріч.
Дякую, Жорж.
Двадцять пять років тому я здійснив революцію
кольорової бавовни.
МАРСЕЛЬ БУССАК ВИРОБНИК ТЕКСТИЛЮ
Втілив потенціал у життя.
НАЙБАГАТША ЛЮДИНА ФРАНЦІЇ
Мене більше не називають Марселем Буссаком.
Я став Бавовняним королем.
Інтерес, пристрасть, ризик. Ось як усе починається.
Треба мати власні ідеї.
Німці ніколи цього не розуміли.
Вони просто все забрали й вдали, що воно завше було їхнє.
А що не змогли вкрасти, те розтоптали й знищили.
Я вам от що скажу: так бізнес не ведуть.
Нехай я не знаю, як зробити сукню,
але я вмію робити гроші. Завжди вмів.
Прошу.
Жорж сказав, що ви той, хто мені потрібен.
Жорж дуже любязний.
Він вас дуже хвалить.
Каже, ви впевнений і рішучий.
То ви хочете керувати Philippe & Gaston?
Ну?
Білий бузок.
Ці квіти ми приносили вцілілим. Пробачте.
Я чув.
Першим, хто прибув з таборів.
Ви когось оплакуєте?
Я постійно запитую себе...
як нам жити далі?
Як ми збираємося прощати? Німцям.
Собі.
Людству?
Я стояв у коридорі, коли ті вцілілі ледве вийшли.
Я подумав...
«Це неможливо».
Така безнадія у всіх в очах.
Ми всі її відчували.
А тепер вона поширюється на вулиці, така хижа,
і невдовзі заполонить собою все. Я так думаю.
Мсьє Діор, я знаю, що таке війна,
але що ви пропонуєте робити?
Мій власний дім.
Перепрошую?
Відкрийте для мене мій власний дім.
Ваш дім високої моди?
Я не знаю іншого способу перетворити це горе на...
повернення до радості.
Ось що я пропоную.
Людям потрібно знову відчувати. Знову мріяти.
Знову жити.
А ми можемо створити для них новий світ.
Ми маємо виростити для них прекрасний сад.
Можливо, перед вами – насіння.
Я ще ні від кого не чув таких ідей. Розповідайте.
Жак, ти вдома?
У мене цікаві новини.
Крістіан? Слава богу, ти прийшов.
Я шукав тебе у Буссака, але...
Вона приїхала.
Я викликав лікаря. Він у дорозі.
Переклад субтитрів: Олена Любенко