PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ
NEW LOOK
Všechny probudíš.
Prší. Půjčíš mi sako?
Přeju báječný den.
- Měj se. - Au revoir.
- Elso. - Kdo to byl?
Tady.
Co to proboha děláš?
Právě jsem prožila neuvěřitelnou noc.
Určitě byla velkolepá.
Jo, vážně byla.
Takhle jsem se nebavila už věky.
Kam ses poděla ty?
Na večeři.
Nuda.
A přesto to skončilo Pierrem Wertheimerem v mém pokoji.
No samozřejmě že spolu vy dva spíte.
Tím se vše vysvětluje.
Ne, nespíme.
To se nestalo a nestane.
Někdo by to měl říct jeho ženě...
Někdo by jí to měl říct,
protože ho celý večer všude možně hledala.
- Vážně? - Ano.
No, Germaine už si nějak poradí.
- Poslyš, potřebuju tvou pomoc. - Jo.
Já potřebuju tebe, drahoušku.
Seženeme pro tebe kávu, než padneš.
Ano.
Kam jdete?
Projít se.
Potřebuju na sluníčko.
Neboj se. Vrátí se celá.
Nebojím se.
Jen bych rád šel s vámi.
Nic víc.
Proč nejdeš?
Protože dnes musím k Lelongovi. Odcházím. Končím u něj.
Až se vrátíš, budu tady.
Zavaž si tkaničku.
Ještě víc.
- Na této straně? - Asi ano.
Dobré ráno.
Tak jak to tady jde?
Vypadají dokonale.
Jde o jeden z nových návrhů našeho vrchního návrháře, pana Diora.
Připadám si úchvatně. Je to génius.
Ano, to je.
Omluvíte nás?
Musíme s paní Zehnacker probrat pár věcí.
- Jistě. - Děkuji.
Viděla jste Diorovy návrhy pro naši zimní kolekci?
Jsou nádherné.
Skvostné.
Christiane, právě jsme mluvili o vás a vaší krásné práci.
Děkuji, to... to je od vás moc milé.
- Krása. - Pane Lelongu?
Můžeme si promluvit?
Mám nějaké novinky.
Jistě, posaďte se.
Dostal jsem...
Naskytla se mi příležitost, naprosto nečekaně...
Poslouchám.
K založení vlastního domu.
Ale...
Co prosím?
Jsem vám velice vděčný za všechny ty společné roky.
Vám oběma.
Ale tato příležitost...
To si nemůžu nechat ujít.
Chápu.
A jde pouze o ambici,
nebo máte i finance?
Mám finance.
Od koho?
Je pro mě důležité, abyste věděl, jak vděčný...
Od koho, Christiane?
Od Boussaca. Od Marcela Boussaca.
Od Boussaca?
Opouštíte mě kvůli Králi bavlny?
Vím, že jste s ním měl jisté spory ohledně...
Kolik vám dal?
Kolik?
Šest milionů franků.
Není vám nic?
To se mi moc nepovedlo.
Jistě pochopí, že se téhle příležitosti musíte chopit.
Vím, že se zkrátka strašně těšil na vaši další spolupráci.
Jen klid.
Jo.
Netrap se tím.
Je to znak tvojí odvahy.
Poslyš, nová vláda založila centrum pro repatriaci,
kde mají občany spojovat s jejich blízkými.
Žádají přeživší, aby centru poskytli jakékoli informace.
Aby našli pohřešované.
Mohl bych tě tam vzít.
Jen kdyby ses na to cítila.
Vybavuju si podobné chvilky v táboře.
Slunce mi ozářilo tvář a já zavřela oči a prostě zmizela.
Pak mě něco vždycky z toho transu probralo a...
realita toho místa byla...
ještě strašnější.
Ještě beznadějnější.
Naučila jsem se slunce nenávidět.
Jestli tam podle tebe mám jít...
tak půjdu.
Henri, ty parfémy, které jsme tvořili před válkou...
ty, co je Wertheimerovi zamítli, protože nechtěli konkurenci No. 5,
máte u sebe ještě ty vzorky?
Ano. Ale Wertheimerovi rozhodli správně.
Jsem přesvědčený, že by No. 5 dokonce překonaly.
No ano. Ano, já vím.
Okamžitě mi je pošlete.
Chci ten nejlepší poslat na trh.
Konkurence přinutí Wertheimerovy platit.
To si netroufnu.
Henri!
Za války jsem přišel o záznamy. Analýza našich výtvorů chvíli potrvá.
Já je potřebuju.
Při převozu bychom o ně mohli přijít navždy.
Vytvořili jsme je spolu a já zvládnu jen část.
Přijeďte mi do Paříže pomoct.
Potřebuju váš nos a váš názor tady ve městě.
Paříž je pro mě zakázaná. To přece víte.
Jinak to nejde.
Já nemůžu. Riziko je moc velké.
Možná s tím počkejme.
Riskovala byste vážně až příliš.
FFI se chystá popravovat vysoko postavené členy vichistické vlády.
No jistě.
Zamyslím se.
Nějak se za vámi musím dostat.
Do Paříže nemůžeš. Jsi v exilu jako já.
Když tě chytí, strčí tě do vězení.
Nejspíš ano.
Zase kuješ nějaké pikle, takže jsou jistě ve hře peníze.
Peníze a příležitost.
A když mi pomůžeš, dostaneš svůj podíl.
Jsem tvůj talisman pro štěstí, vzpomínáš?
Vždycky jsem byla.
Otevřu si butik tady ve Švýcarsku,
získám svůj podnik zpátky a ty budeš jeho součástí.
Slibuješ?
Pojí nás pouto, tebe a mě.
No, zní to velmi zajímavě.
Až na tu cestu do Paříže.
Jo. Nijak jsme ti nepomohli, já vím.
Napadl mě Pierre, ale... Má konexe, ale...
Netuším, jak ho přesvědčit.
Mohla by ses s ním vyspat.
Bože.
To nepřipadá v úvahu.
Nevím proč, ale u něj mi dělá radost odmítat.
Tak to udělám já.
Ne.
Dobře, tak s ním jen promluvím.
- Ty? Vždyť tě ani nezná. - Ale ano.
- Z toho večírku. Skvěle jsme se bavili. - Elso.
Jestli ti mám pomoct, musíš mě nechat.
Chtěl jsem vám, pane Diore, osobně ukázat místo,
na kterém podle mě můžeme zbudovat módní dům našich snů.
Představuji vám dům Dior!
Je báječný. Jste génius.
A tisíceré díky za to, že jste osobně dorazil,
i za to, že jste vybral tak jedinečnou budovu.
Vidím to spíš jako palác.
Místo domu můžete otevřít první módní palác.
Ano, jenže já ne...
Ne, pro pochybnosti není místo.
Naprosto vůbec.
Věřte mi, když vám říkám, že tohle je ono.
Je to příliš grandiózní.
Však o to právě jde.
Dostal jste ohromné množství peněz
a budete slavit ohromný úspěch.
Můj dům musí být osobní, rozumíte?
Jde o eleganci. Ne o ohromnost.
Elegance, pane.
Christiane, půjde o elegantní značku, protože pro ni navrhujete vy.
Ale její sídlo musí hlásat, že jsme králové.
Ano, musí hlásat úspěch jména Boussac.
Ano.
- A taky tedy jména Dior, ano. - A taky jména Dior.
Ale prosím, pánové.
Mám pocit, že se čím dál víc vzdalujeme tomu, na čem jsme se dohodli.
Duchu celé věci.
Příteli.
- Dal jsem vám šest milionů franků. - Ano.
O důvěře ani nemluvím.
Teď vy vložte svou ve mě.
Pánové.
Na tohle nemáme čas.
Musíme sehnat celý tým, materiály, kterých je stále nedostatek, a krejčího.
Já vím.
Dobře.
Georges sepíše dokumenty
a můžeme začít s přestavbou.
- Georgesi? - Zařídím to.
Mějte se.
A...
Tomuhle se říká pokrok.
Pierre, mockrát ti děkuju.
Včerejší večírek byl báječný.
- To tedy byl, Elso. - Kde je Germaine? Chci poděkovat i jí.
Mé ženě se ve Švýcarsku nelíbilo.
Ráno odjela na vlak do Paříže.
Určitě tvou ženu odpudilo Švýcarsko, nebo to byla Coco?
Ať ti navykládala cokoli, ujišťuju tě, že to je lež.
Netuším, co se mezi vámi dvěma stalo.
Vím ale, že je plná lítosti.
Když Coco na někom záleží, mate ji to. A na tobě jí záleží.
Je to vzájemné.
Pohádali jste se?
Mám dojem, že ano.
- Tak posílá tebe? - Slečno.
Ne.
- Pane. - Děkuji.
Ne, rozhodla se udělat šíleně nebezpečnou věc.
Chce jet do Paříže.
Nemožné.
Chce vidět svého synovce Andrého a jeho dceru.
Andrého? Má snad potíže?
Léčí se z tuberkulózy.
Bohužel asi ne moc úspěšně.
Nemůže pro něj poslat?
Je na tom zle, Pierre.
Co se její sestra zabila,
André byl pro Coco jako vlastní syn.
Víš, jak moc ho miluje.
Ano.
V té cestě jí nezabráníme, ale napadlo mě, že bys ji mohl zachránit.
Kdyby mohla jet s tebou,
pařížské úřady si na ni netroufnou.
Bože, ta žena mě mate.
Ano, mě taky.
Ale přesto ji milujeme.
Odjíždím za dvě hodiny.
Takže to uděláš?
Pro Andrého. Z laskavosti. Ano.
Bude ti moc vděčná, slibuju.
Tak my se sbalíme a za chvilku za tebou přijdeme ven.
My?
Přece ji nenechám jet samotnou.
Díky, Pierre. Děkuju.
Nevzdám to.
K tomu mě nepřesvědčí ani vaše právnická autorita.
Ne, o to mi nejde.
Můj tchán Pierre Laval byl zatčen.
Popraví ho za zradu.
- Proboha. - Za účast ve vichistické vládě.
Vypadá to, že de Gaulle je stále odhodlaný kolaboranty trestat.
Takže byste měla opravdu dobře zvážit stažení té své žaloby.
Ne, to udělat nemůžu.
No, aspoň nejste v Paříži.
Aspoň jste v bezpečí.
Kdo to byl?
O nic nešlo.
No, já novinky mám.
Pierre nás do Paříže odveze, tak si začni balit.
Manipulovat s muži ti vždycky šlo výtečně.
- Já bych řekla, že nám oběma. - Díky.
Nic to nebylo.
Když mám jít do války, potřebuju svoje zbraně.
A ty čekají v Paříži.
Zbraně. To se mi líbí.
Sejdu se s Henrim. Má něco, co potřebuju.
A ty pomůžeš Andrému s Gabrielle sbalit věci
a zdržíš Pierra, kdyby mě přišel hledat.
Elso.
- Pierre, děkuju. - Dělám to rád.
Zařídil jsem cestu až do Paříže.
Bezpečnou, ale nesmíš se zdržet dlouho.
Jakmile vyzvedneme Andrého, vrátíme se sem.
Dobře.
Mrzí mě, že je nemocný. Kéž bys mi to byla řekla.
Nechtěla jsem tě zatěžovat.
Život nás pořád svádí dohromady.
Byznys je jen jedna jeho část. Vždycky ti rád pomůžu.
Nastup, Elso.
Díky.
Bylo to hrozné.
Naprosto.
Ta budova.
Ta...
Opulentní budova, chápeš?
Je jako krypta.
Jako mauzoleum.
Moje vize tam umře.
Já tam umřu...
Promiň. Vyrušili jsme tě?
Jsem v pořádku.
Tak jim to řekni.
To jsem udělal, ale neposlouchají. Ani jeden.
Boussac vrhá zvláštní pohledy. Jde z něj strach.
Vycítí jakýkoli odpor.
Čeká na něj jako had.
- Do čeho jsem se to namočil? - Do čeho ses namočil?
Dostal jsi úžasnou a jedinečnou životní příležitost.
Na to se zaměř.
Chtějí, abys uspěl.
Nauč se s nimi domluvit.
Lelong už ví, že odcházím, a je zlomený.
Nevím, jestli jsem to měl dělat. Je to... Já nevím, ale...
Kam to jdeš?
Pro vodu.
Snad nezvažuješ, že Boussaca odmítneš.
Nevím. Vím, že...
Je to jen budova, Christiane.
Na téhle cestě tě čeká ještě mnoho kompromisů.
Nechci kompromisy!
Chci uskutečnit svou vizi!
A v té podělané budově to prostě nedokážu!
Prosím tě. Dokážeš.
Jacquesi, víš co? Ty tomu nerozumíš.
Ty nejsi návrhář.
Nechápeš, co kreativní práce obnáší.
Jistě.
Co? Ne, Jacquesi, necho... Prosím tě, neodcházej.
Nechoď, Jacquesi.
Prosím tě. Moc mě to mrzí.
Taky mám co dělat.
- Mám svou práci, svůj život. - No tak. Promiň.
Nechoď, lásko.
Neodcházej, Jacquesi. Omlouvám se, promiň.
Hervé si myslí, že bych mohla být nápomocná
v centru pro repatriaci.
Ne. Nepřipadá v úvahu.
Přestaň se bát. Jsem v pořádku.
Myslím, že by mi to prospělo.
Mohlo by tě to rozhodit.
Prosím, hlavně dbej na svoje zdraví.
Vyplňte formulář u hlavního vchodu.
Promiňte. Jsem Catherine Dior. Byla jsem v Ravensbrücku.
Díky za vaši pomoc.
Není zač.
Nahoru a vlevo.
Paní! Není vám nic?
Pomůžu vám vstát.
Promiňte.
Bylo jí 26.
A v kterém táboře byla?
Myslíte, že ji najdou?
Nahoře vám zodpoví všechny vaše dotazy.
Jsem Catherine Dior.
Slečno Dior, díky, že jdete.
Snažíme se spojit navrátivší z táborů
s Pařížany, kteří stále hledají svoje blízké.
Udělám, co budu moct.
Doufáme, že nám budete schopná poskytnout informace,
s dovolením...
o deportovaných, které věznili v Ravensbrücku.
Opravdu oceníme jakékoli informace.
Toto je paní Carpentier. Hledá svou sestru.
Popíše vám ji. Třeba si ji vybavíte.
Děkuji za pomoc. Jsem vám vážně vděčná.
Tohle je moje sestra.
Byla v Ravensbrücku.
Nevíte o ní něco?
Můžete mi o ní prosím něco říct?
Díky.
Dobrou noc.
Díky.
Vzpomínáte si, co jste řekla, když tady Christian začínal?
Udělal na mě opravdu dojem.
Řekla jste, že být mladší, půjdete za ním, kamkoli se pustí.
Ano, vzpomínám si.
Ale nemusíte se vůbec bát, Luciene.
Válka mi přidala víc let než čas.
Vy mi starosti neděláte.
Ale Christiana obdivuju
a přeju mu jen to nejlepší,
jenže stát v čele vlastního módního domu
je nelítostný a krutý boj.
A Christian není dost odolný na to,
aby dělal těžká rozhodnutí,
ani není schopný rvát se za to, co chce.
A znáte Boussaca.
Ano, přátelíme se už dlouhé roky.
Bude s Christianem vytírat podlahu.
Zneužije toho, co na něm nejvíc obdivujeme.
Christiana to semele.
Christiane, potřebují dozadu.
To pomůže.
Jistě.
Boussac chce jen to největší a nejlepší.
Skvěle.
Ano, podle mě bychom měli...
Tohle posuneme.
Catherine.
Vypadáš vyčerpaně.
Nic mi není, Christiane.
Ti lidé...
potřebují pomoc.
Pořád hledají svoje milované.
Může to vyjít. Chci jim pomoct.
Ale máš pravdu, jsem unavená. Musím si odpočinout.
Vyzvedni Andrého.
Ale neopouštějte hotel, ať tě nikdo nevidí.
Samozřejmě.
Prosím, pospěšte si.
Pak se mi ozvi a zajistím vám návrat.
Ty tu nezůstaneš?
Žena už mě očekává.
Jistě, ano.
Buď opatrná.
Teto. Bože, ty jsi tady.
A Elsa je tu taky.
Pomůže vám sbalit a já něco vyřídím.
Půjdeš ven? Mně se to zdá riskantní.
Drahoušku! Ahoj.
- Vypadáš báječně. - Ty taky. Rád tě vidím.
Musím si zavolat.
Ano. A kde máš kufr?
Christiane, copak se děje?
Nic, jenom...
Něco jsem si tu zapomněl.
Co vás trápí?
Boussac.
Chce mi vnutit budovu,
která se mi hnusí.
Víte, paní Zehnacker, o tomhle jsem snil strašně dlouho.
A mám nějakou představu o tom, jak vypadají ideální prostory.
Elegance vyžaduje intimitu.
- Prostotu, že? - Ano.
On mě chce strčit do mauzolea a já tam umřu.
- Tak s ním promluvte. - To jsem udělal.
Neposlouchá a já nemám sílu s ním bojovat.
No, zakroužkoval jste si tuhle adresu.
To je můj módní dům snů.
Malý, odlehlý, ale elegantní, víte?
Několik pracovniček.
Tam by člověk dokázal vytvářet něco osobního a jedinečného.
Ano, skvělé místo.
Je blízko hotelů Plaza, Lancaster i Bristol.
Takže by vás snadno našla i vaše zahraniční klientela.
Přesně tak.
- Ano. - Ano.
Ale nevyhovuje Boussacově grandiózní vizi.
Nikdy nebude.
- Jestli se vám líbí, bojujte. - Já vím, že mi chcete pomoct.
Děkuju, ale ne. Budu...
Musím si najít nějaký jiný sen.
Tohle... Prostě mi to není souzeno.
Prostě mi to není souzeno.
Pierre!
Přivezl jsi ji do Paříže, že?
Dejte mi všichni pokoj!
Viděli tě, jak s Chanel vystupuješ z auta.
A co má být?
Nehraj si se mnou, bratře!
Já věděl, že jedeš do Švýcarska za ní! A teď si ji přivezeš sem?
Přestaň. Nech toho.
Ale já potřebuju pochopit, jak můžeš být tak hloupý!
Potřebovala pomoc.
S čím? S naší vraždou?
Kolaborovala s nacisty. Zapomněls?
Chápe, že se nezachovala správně.
Teď žertuješ.
Zkusila nám ukrást podnik pomocí árijských zákonů!
Takhle její nacističtí kamarádi vraždili naše přátele i s rodinami!
Potřebovala pomoc pro nemocného synovce.
Na tom nesejde.
Až se FFI dozví, že je tady, zatknou ji a zatočí s ní jako s Lavalem.
Jaképak „až“?
Řekl jsi: „Až se FFI dozví, že je tady.“ Je to naše partnerka.
Myslíš, že takový skandál přežijeme?
Ty možná nevidíš, co je ta ženská opravdu zač, ale já ano.
Henri.
Slečno.
Moc rád vás vidím.
Zdravím, Henri. Chyběl jste mi.
Něco pro vás mám.
Naše opuštěné děti.
Teď už to sirotci nejsou.
No tedy.
Dáme se do práce?
Ano, nemáme moc času.
Lásko, pojď.
Přišla chvíle báječná.
Tam v kašnách se voda třpytí.
Zaznívají vyznání šeptaná.
Milencům srdce pukají.
Milence své chtěl bych zpívat.
Lásko, pojď.
Marceli!
Raymonde.
Zopakuj mi, proč dřeš u Lelonga, místo abys byla tady se mnou?
Nechal bys mě trčet za stolem.
Nikdy. Na to tě mám v příliš velké úctě.
Dobře.
Chci, abys tu úctu trénoval s ohledem na to, co ti povím o Diorovi.
Je mi líto, už jsme dohodnutí. Lelong ho musí pustit.
Tady nejde o dům Lelong.
Jde o tebe a o to, co bys s Christianem rád vybudoval.
Pokud Diorovi necháš volné ruce, konečně získáš módní dům, jak dávno chceš.
Ale je nutné začít v prostředí, které ho inspiruje.
Jsi jeho ochránkyně?
Ne. Jsem jeho přítelkyně a tvoje taky.
Pokud budeš dál pokračovat takhle, tvoje investice proletí komínem.
Víš, Marceli, nejsem si jistá, že chápeš, co Dior potřebuje.
Vyplňte formulář u hlavního vchodu.
Dobrý den.
Hledám svou ženu.
Dáte mi prosím i tohle?
To je její fotka. Nejspíš se ztratila někde cestou.
Bohužel, neznám ji.
Děkuji.
Jmenuji se Jacob Friedman.
Catherine Dior.
Catherine Dior?
Slečno Dior, asi znám vašeho otce.
Maurice Dior, správně?
Ano.
Teď bydlím v Callianu, jako on.
Hodně mi o své dceři Catherine vyprávěl.
Má velké štěstí, že jste se vrátila.
Ohromné štěstí.
Moje dcera se jmenuje Tania.
Byla členkou odboje stejně jako vy.
Rozmlouval jsem jí to, ale chtěla bojovat.
Prý skončila v Ravensbrücku.
Byl tak hrozný, jak se povídá?
Byl to vězeňský tábor.
Mám tu svou Taniu na fotce. Jak vypadala, než ji zajali.
Podívejte se na ty oči. To je nádhera.
Poznáváte ji?
Můžete mi o ní něco říct? Cokoli?
Je mi líto, nemůžu.
Neviděla jsem ji.
Určitě?
Byly jste tam ve stejnou dobu.
Prosím, musím ji najít.
Většina lidí to nepřežila.
Ona možná ano.
Zkuste to ještě.
Podívejte se znovu.
Je mi líto.
Prosím vás.
Nemůžu vám pomoct.
Promiňte, že jsem vás s tím obtěžoval.
Vaše fotka.
Třeba si na ni časem ještě vzpomenete.
- Už přijel. - Ano, přijel.
Odjíždíme.
Elso, váš odvoz na nádraží už čeká.
Už se těšíš na cestu?
André, vypadáš dobře.
Pane Wertheimere. Ano, už jsem na tom lépe.
Musíme okamžitě jet. Kde je Coco?
V přijímacím pokoji.
Coco?
Co?
Není tady bezpečno.
Můj bratr na tebe možná pošle FFI.
Co to děláš? Musíme jet.
Paříž.
Jak moc se od mého odjezdu změnila.
Tyhle ulice byly plné nacistických vlajek, ale ty jsou teď pryč
a já jsem vykázaná z milovaného města, nucená plížit se tu jako nějaký zločinec.
Nebudu tady poslouchat, jak oplakáváš Němce.
Viděl jsem Andrého.
Nic mu není.
Co tady opravdu děláš, Coco, kromě toho, že ze mě děláš pitomce?
Vyzvedávám si parfém.
Co to povídáš?
Obrátím vaše podnikání v naprosté trosky.
Váš No. 5 už nikdo chtít nebude.
Mám totiž něco lepšího.
Slečnu Chanel No. 1.
Rozhlásím do světa, že starý No. 5 už není můj milovaný parfém.
Že nejsem spokojená s kvalitou vaší smutné kopie mého originálu.
- Přestane se prodávat. - To se nestane.
Když mi nedáte, co mi dlužíte, tak uvidíte, co se stane.
Zničíme se navzájem?
To bys chtěla?
Můžeš mě zastavit.
Nebo mě nechat jít.
Ale když mě zastavíš, zatknou mě, Pierre.
Zavřou mě do vězení, a možná dokonce popraví.
Podle Paula bych tě měl nenávidět a má pravdu.
On mě nezná.
Ne jako ty.
Já tě neznám.
Ty mě znáš.
Znáš.
Hej, zpomal.
Pomůžu ti, ano?
Prostě odsud musím pryč, ano?
Catherine, opravdu tohle chceš?
Ano, Christiane. Neboj se.
Žádný strach. V pořádku ji tam dopravím.
Já nemám strach.
Prosím tě, jen si chci být jistý, že se cítíš opravdu...
- Radši to zvedni. Může to být důležité. - Zvednu, ale počkáš? Vteřinu, ano?
Myslím to vážně, Catherine.
Haló? Paní Zehnacker, ano.
Laskavě mě omluvte.
Moje sestra právě odjíždí k otci do Callianu.
Takže vám zavolám potom, ano?
Cathe...
Cože?
Sejdeme se tam odpoledne.
Ano. Teď ale zavěsím, ano?
Catherine.
Voní krásně.
Ještě pořád umíš ohromit.
Jo, to jsme namíchali s Henrim.
Když nemůžu vyrábět No. 5,
chce to přijít s novinkou,
abych získala zpátky trh a svoji značku.
Chudák Pierre.
Co si pomyslí, až zjistí, že ti pomohl s útokem do vlastních řad?
On to ví. Řekla jsem mu to.
Ví to, a přesto tě nechal jít?
Nemohl jinak.
Miluje mě.
Jo. Jako oni všichni.
Co to je, ty bláznivko?
Pomáhá mi to usnout.
Není to můj výtvor, ale je to skoro stejně báječné.
Jsem vyčerpaná, Elso.
A přesto nemůžu spát.
A tohle pomáhá?
Dáš mi taky?
Vážně?
Jak chceš.
Píchneš mi to ty? Já totiž...
Bolí to?
Jen trošičku.
Dobře.
Nádech.
Teď si obě odpočineme.
Zasloužíme si to.
A čeká nás vedení podniku.
Můžeš si dát nohy sem.
Díky.
Jsem ohromený. Nemůžu tomu uvěřit.
Jak jste ho k tomu přiměla?
Mám ve vás důvěru.
A upřímně, u Boussaca mi došlo, že taky o něco stojím.
Pořád mám ambice, Christiane.
Můj čas s Lucienem už vypršel.
Chci budovat něco nového.
Boussac s touto adresou souhlasil pod jednou podmínkou.
Že já budu podnik řídit a vy pro něj budete tvořit.
Chci partnerství.
Chci na tuhle cestu s vámi, být vám oporou,
chránit vás a zajistit nám oběma úspěch.
Přijmete mě?
Nikoho bych vedle sebe neměl raději, paní Zehnacker.
Díky vám jsem šťastný.
Poprvé po velmi dlouhé době.
- Mám? - Prosím.
Catherine?
Jsem moc rád, že tě tu mám.
Chci, abys to věděla.
Díky, tati.
Odpusť mi.
Překlad titulků: Růžena Svobodová