VALÓS ESEMÉNYEK ALAPJÁN
Felvered az egész szállót.
Esik az eső! Elkérhetem a kabátodat?
Szép napot!
- Pá! - Au revoir, Madame!
- Elsa! - Ki az?
Itt vagyok.
Mi az istent művelsz?
Képzeld, milyen estém volt!
Biztosan csodálatos.
Igen, az volt.
Évek óta nem mulattam ilyen jól!
- Te mit csináltál? - Megvacsoráztam.
De unalmas!
De Pierre Wertheimer mégis az én szobámban kötött ki.
Hát persze hogy ágyasok vagytok!
Ez mindent megmagyaráz.
Nem vagyunk azok.
Sosem voltunk, és sosem leszünk.
Hát, valaki szóljon a nejének...
Valaki szóljon neki...
mert egész este a férjét kereste!
- Tényleg? - Igen.
Nos, Germaine tud magára vigyázni.
- Figyelj, segítened kell! - Igen?
Nekem pedig te kellesz, drágám!
Előbb igyál egy kávét, mielőtt felborulsz itt nekem!
Jó.
Ti meg hová mentek?
Csak sétálunk egyet.
Kell egy kis napfény.
Ne aggódj, egy darabban hozom vissza!
Nem aggódok.
Irigykedek, mert én is mennék. Ennyi.
Akkor miért nem jössz?
Mert be kell mennem Lelonghoz. Otthagyom.
Felmondok nála.
Itt leszünk, mire visszaérsz.
Ki van kötődve a cipőfűződ.
Még egy kicsit!
- Ezen az oldalon? - Szerintem igen.
Jó reggelt, asszonyom!
Minden rendben megy?
Tökéletes a ruha.
A legjobb tervezőnk, Monsieur Dior legújabb munkája.
Királynőnek érzem magam benne! Zseniális!
Igen. Az.
Ha szabad egy percre!
Madame Zehnackerrel meg kell beszélnem pár dolgot.
- Természetesen. - Köszönjük.
Látta már Dior legújabb ötleteit a téli kollekciónkhoz?
- Elragadóak! - Remek.
Christian, épp önt és a ragyogó terveit emlegettük!
Köszönöm. Na... Nagyon kedves.
- Gyönyörű! - Monsieur Lelong?
Beszélhetnék önökkel?
Lenne pár hírem.
Hogyne. Foglaljon helyet!
Szóval...
adódott egy lehetőség, egészen váratlanul...
Hallgatom.
...hogy saját házat alapíthassak.
De...
Parancsol, hogyan?
Rendkívül hálás vagyok önnek az együtt töltött éveinkért.
Mindkettejüknek.
De ezt a lehetőséget...
nem hagyhatom veszni.
Értem.
És ezt most még csak elhatározta,
vagy már a forrás is megvan rá?
- Megvan rá a forrás. - Honnan?
Kérem, értse meg, mennyire hálás vagyok önnek...
Honnan, Christian?
Boussactól. Marcel Boussactól.
Boussactól?
A pamutkirályért hagy itt engem?
Tudom, volt pár nézeteltérésük az évek során...
Mennyit fizet önnek?
Mennyit?
Hatmillió frankot.
Jól van, uram?
Ez nem ment túl jól.
Biztosan belátja majd, hogy ezt nem hagyhatja ki.
De már nagyon várta a közös munkájukat.
Na, monsieur!
Tudom.
Ne szégyenkezz miatta!
A bátorságod jele.
Tudod, a kormány létesített egy hazatelepítési központot,
hogy a polgárok megtalálják a szeretteiket.
A túlélőket kérik, hogy adjanak információt, ha tudnak...
az eltűntek megtalálásához.
Majd elmehetnénk oda.
Már ha úgy érzed.
Voltak ilyen pillanatok a táborban...
amikor a nap sütötte az arcomat, én meg lehunytam a szemem, és eltűntem.
Aztán valami mindig felébresztett az elmélkedésből, és...
visszarántott a valóságba...
ami még szörnyűbb volt.
És kilátástalanabb.
Így megutáltam a nap sugarait.
Ha szerinted ott a helyem, akkor...
elmegyek.
Henri, a háború előtt kifejlesztett parfümjeink...
amiket a Wertheimer fivérek elutasítottak,
mert nem akartak konkurenciát a No. 5-nak...
Azokból megvannak még a minták?
Meg. De Wertheimerék jól tették, hogy visszatartották őket.
Meggyőződésem, hogy ezek felülmúlhatják a No. 5 sikerét.
Ó, igen. Igen, tudom.
Azonnal küldd el őket nekem!
Piacra dobom a legjobbakat.
A konkurencia rákényszeríti Wertheimeréket, hogy fizessenek.
Nem merem.
Henri!
A háború alatt elvesztek a jegyzeteim.
Időbe fog telni az elemzésük.
Szükségem van rájuk.
Ha eltörnek vagy elvesznek, akkor örökre végük.
Együtt készítettük őket, de a történetet nem teljesen ismerem.
Gyere el Párizsba, segíts nekem!
Kell az orrod és a véleményed.
Párizs most ki van zárva nekem. Tudod.
Máshogy nem lehet.
Nem megy. Túl kockázatos.
Akkor halasszuk el!
Persze, igazad van, veszélyes.
Az FFI ki akarja végezni a Vichy-kormány magas rangú tagjait hazaárulásért.
Jó.
Hadd gondolkozzak!
Valahogy oda kell jutnom.
Nem mehetsz Párizsba! Száműztek, mint engem.
- Ha elkapnak, mehetsz a börtönbe. - Valószínűleg.
Ha megint áskálódsz, akkor pénz is van a dologban.
Pénz és lehetőség.
És ha segítesz nekem, akkor te is kapsz belőle.
Hiszen én vagyok a szerencsetalizmánod, nem emlékszel?
Mindig.
Nyitok egy butikot itt, Svájcban,
visszaszerzem a vállalkozásomat, és a társam leszel.
Megígéred?
Össze van kötve a sorsunk.
Nos, nagyon kecsegtető ajánlat.
Párizst leszámítva.
Igen. Nem segítettünk. Tudom.
Pierre-re gondoltam, de... Neki van elég kapcsolata, viszont...
Dunsztom sincs, hogyan győzhetném meg.
Lefeküdhetnél vele.
Jesszusom!
Szó sem lehet róla!
Nem tudom, miért, de most örülök a visszautasításnak.
Akkor lefekszek vele én!
Nem.
Jó. Akkor csak beszélek vele.
- Te? Még csak nem is ismer. - Dehogynem!
- Találkoztunk a partin, beszélgettünk. - Elsa!
Ha a segítségemet akarod, akkor hagyd, hogy segítsek!
Azért akartam idejönni, Monsieur Dior, hogy személyesen megmutassam,
hol hozzuk létre álmaink divatházát.
Bemutatom a Dior-házat!
Csodálatos! Ön zseni!
Ezer hála, amiért eljött,
és kiválasztotta ezt a különleges helyet.
Én inkább palotának tartom.
Ház helyett ez lehetne a legelső divatpalota.
Igen, de nem...
Nem. Kétségeknek nincs helye.
Abszolút nincs helye.
Higgye el, ez a tökéletes hely!
Túl masszív.
De ez a lényege!
Hatalmas összeget kapott,
hiszen hatalmas siker várja.
A háznak inkább személyesebbnek kéne lennie.
Elegánsnak. Nem gigantikusnak.
Elegancia, Monsieur!
Christian, a ház attól lesz elegáns, hogy ön a tervezője.
De az épületnek királyi hatalmat kell sugároznia!
Igen, a Boussac név sikerét kell mutatnia.
Igen, igen.
- Nos, és a Dior név sikerét is. Igen. - Dior neve mellett.
De uraim, kérem!
Úgy érzem, hogy egyre jobban eltérünk az eredetileg megbeszéltektől.
Az alapoktól.
Barátom...
- Hatmillió frankot kapott tőlem. - Igen.
A bizalmammal együtt.
Hát ön is bízzon meg bennem!
Uraim!
Erre most nincs idő!
Kelleni fog egy építész csapat
a megfelelő anyagokkal...
amikből jelenleg hiány van... Új szabó is kell.
- Tisztában vagyok vele. - Helyes!
Rábízom Georges-ra a tervezést,
és megkezdhetjük az építkezést!
- Georges? - Elintézem.
Szép napot, uraim!
És...
Magam előtt látom a haladást!
Pierre, köszönöm szépen!
Remek volt a tegnapi parti!
Igen, az volt, Elsa.
Hol van Germaine? Neki is köszönetet mondanék.
A feleségem nem szívleli Svájcot.
Felszállt a reggeli párizsi vonatra.
Biztos, hogy Svájc zavarta? Nem inkább Coco?
Bármit is mondott, biztosíthatom, hogy hazudott.
Nem tudom, mi történt önök között.
De azt igen, hogy Cocót nagyon bántja.
Nehezen mutatja ki az érzelmeit, de ön fontos neki.
- Fontosak vagyunk egymásnak. - Összevesztek?
Gyanítom, igen.
- Ő küldte ide? - Mademoiselle!
Dehogy!
- Monsieur! - Köszönöm.
Nem, épp rendkívül veszélyes tervre készül.
Vissza akar menni Párizsba.
Az lehetetlen.
Látni akarja André unokaöccsét és a kislányát.
Andrét? Bajban van?
Tuberkulózissal kezelik.
Sajnos nem sok sikerrel.
Nem tudja idehozatni?
Nagyon beteg, Pierre.
Amióta a húga öngyilkos lett,
Coco saját fiaként kezeli Andrét.
- Tudja, mennyire szereti azt a fiút. - Igen.
Visszatartani nem fogjuk.
De eszembe jutott, hogy ön talán megmentheti.
Ha önnel utazik,
a párizsi hatóságok nem mernek majd beleavatkozni.
Istenem, nem igazodok el ezen a nőn!
Tudom, én sem.
De attól még szeretjük.
Két óra múlva indulok.
Akkor hajlandó lenne rá?
Andréért, kedvességből. Igen.
Rendkívül hálás lesz érte, lefogadom.
Összepakolunk, és hamarosan kint találkozunk.
Ön is jön?
Nos, egyedül nem engedhetem el.
Köszönöm, Pierre. Köszönöm.
Nem fogok visszalépni.
Hiába vagy az ügyvédem, nem fogsz lebeszélni róla!
Nem. Nem arról van szó. Letartóztatták az apósomat, Pierre Lavalt.
Ki fogják végezni hazaárulásért...
- Ó, jaj! - ...a Vichy-kormányzat irányításáért
a megszállás alatt.
Úgy tűnik, de Gaulle még nem hagyott fel a kollaboránsok megbüntetésével.
Így tényleg nagyon gondold át azt a pert!
Nem, nem vonhatom vissza.
Nos, te legalább nem Párizsban vagy.
Hanem biztonságban.
Ki volt az?
Senki.
Jó hírem van.
Pierre hajlandó minket elvinni Párizsba, úgyhogy pakolhatsz!
Te mindig is ügyesen manipuláltad a férfiakat!
- Ahogy te is! - Köszönöm.
Szívesen!
Ha háborút indítok, kellenek a fegyvereim.
Amik Párizsban várnak.
Fegyverek. Ez tetszik.
Találkoznom kell Henrival.
Van nála valami, ami kell.
Te pedig segítesz Andrénak és Gabrielle-nek összepakolni,
és feltartóztatod Pierre-t, ha keresne.
Elsa!
- Pierre, köszönöm. - Szívesen.
Elintéztem, hogy Párizsba utazhassunk.
Biztosítottam az utat, de majd sietned kell.
Amint megvan André,visszajövünk Svájcba.
Helyes.
Szomorúan értesültem a betegségéről.
Bár szóltál volna róla!
Nem akartalak terhelni vele.
A sors mindig összehoz minket.
Nem minden az üzletről szól.
Rám mindig számíthatsz.
- Jöjjön csak, Elsa! - Köszönöm.
Gyűlöltem az egészet.
Az egészet.
Ez az épület...
Ez a...
masszív hodály!
Akár egy kripta.
Egy mauzóleum.
Az álmaim sírboltja.
Meggyilkol...
Bocsáss meg! Felkeltettünk?
Nem baj.
Akkor mondd meg nekik!
Mondtam, de nem hallgatnak rám. Egyikük sem.
Boussac tekintete félelmetes.
Érzi az ellenállást.
Úgy várja, mint egy kígyó.
Mibe kevertem magamat?
Hogy mibe?
Kaptál egy hihetetlen, megismételhetetlen lehetőséget.
Koncentrálj erre!
Azt akarják, hogy szárnyalj! Találd ki, hogyan kommunikálj velük!
Már megmondtam Lelongnak, hogy elmegyek, teljesen összetört.
Nem tudom, helyes döntés volt-e.
Ez... Nem tudom, de...
Hová mész?
Csak vízért.
Ugye nem akarod visszautasítani Boussacot?
Nem tudom. Tudom...
Ez csak egy épület, Christian!
Sok kompromisszumot kell majd kötnöd.
De én nem akarok!
Én a saját víziómra vágyok,
és abban a marha nagy épületben ez nem lehetséges!
Kérlek! Menni fog!
Jacques, tudod, mit? Te ezt nem értheted.
Te nem vagy tervező.
Nem értheted, mivel jár a kreatív munka.
Jól van.
Micsoda? Ne, Jacques! Ne... Ne menj el!
Ne, Jacques, kérlek!
Kérlek szépen! Nagyon sajnálom!
Dolgom van.
- Vár a munka. - Ugyan!
- Ott az életem. - Sajnálom!
Ne menj el, kedvesem!
Ne menj el! Jacques, sajnálom, ne haragudj!
Hervé szerint segíthetnék
a hazatelepítési központban.
Nem. Szó sem lehet róla.
Ne félts már annyira, jól vagyok!
Szerintem segíteni fog.
Lehet, hogy felzaklat.
Kérlek, vigyázz a saját egészségedre!
Kérjük, töltsék ki a nyomtatványt a bejáratnál!
Elnézést! Catherine Dior vagyok.
Ravensbrückben voltam.
- Köszönjük, hogy segít! - Természetesen.
Menjen fel, majd balra!
Madame! Jól van?
Segíthetek felállni?
Bocsánat!
Huszonhat éves volt.
Tudja, melyik táborban dolgoztatták?
Ön szerint megtalálják?
Az emeleten tudnak a kérdéseikre felelni.
Catherine Dior vagyok.
Mademoiselle Dior! Köszönjük, hogy eljött!
Próbáljuk összekötni a táborokból visszatérőket
a szeretteiket kutató párizsiakkal.
Mindent meg fogok tenni.
Reméltük, információval szolgálhat...
elnézést...
a Ravensbrückbe került deportáltakról.
Bármilyen információt hálásan fogadunk.
Ő itt Madame Carpentier. A húgát keresi.
Leírja magának a kinézetét. Talán emlékszik rá.
Köszönöm a segítségét! Köszönöm!
Ő a húgom.
Ravensbrückben volt.
Van bármi tudomása róla?
Tud valamit mondani?
Köszönöm.
Jó éjszakát, madame!
Köszönöm.
Emlékszik arra, mit mondott, amikor Christian elkezdett itt dolgozni?
Lenyűgözött.
Azt mondta, ha fiatalabb lenne, bárhová követné őt.
Igen, emlékszek rá.
De nem kell féltenie, Lucien!
A háború jobban megöregített, mint az évek.
Önt nem féltem, madame.
De tisztelem Christiant.
A legjobbat akarom neki.
Viszont egy divatház vezetése
könyörtelen és durva feladat.
És Christian nem elég határozott
a nehéz döntésekhez,
sem ahhoz, hogy kiálljon önmagáért.
És ön ismeri Boussacot.
Marcellel régóta barátok vagyunk.
Rákényszeríti Christianra az akaratát.
Kihasználja azt, amit mi becsülünk benne.
Christian össze fog roppanni.
Christian, nem férnek el mögötted.
Segíteni fog.
Hogyne.
Boussac mindenből nagyot akar.
Remek.
Igen. Szerintem...
Majd áthelyezzük.
Catherine!
Kimerültnek tűnsz.
Jól vagyok, Christian.
Ezeknek az embereknek...
segítség kell.
Még keresik a szeretteiket.
Jó munka. Segíteni akarok.
De igazad van. Elfáradtam.
Pihennem kell.
Menj el Andréért!
De a hotelt ne hagyd el! Nem akarom, hogy meglássanak!
- Hogyne. - Kérlek, igyekezz, amennyire lehet!
Aztán hívj fel, és elintézem a hazautazásotokat!
Te nem maradsz itt?
Vár a feleségem.
Persze. Igen.
Légy óvatos!
Néném! Istenemre, hát itt vagy?
Elsa is eljött.
Segít összepakolni, amíg elszaladok valahová.
Biztos ki akarsz menni az utcára? Az veszélyes.
Drágám! Szia!
- Remekül nézel ki! - Te is. Örülök neked!
Drága, telefonálnom kell egyet.
Igen. Na, hol az a bőrönd?
Christian, mi a gond?
Semmi. Csak...
Itt maradt pár személyes holmim.
Mi a baj?
Boussac.
Olyan épületbe kényszerít,
amit ki nem állhatok.
Tudja, Madame Zehnacker, oly régóta álmodok erről!
És tudom, milyen az ideális helyszín.
Az eleganciához intimitás kell.
- Egyszerűség. - Igen.
Ő viszont egy mauzóleumba rak engem, ahol meghalok.
- Akkor beszéljen vele! - Már beszéltem vele.
Nem hallgat rám, én pedig nem akarok veszekedni vele.
Látom, ezt karikázta be.
Az lenne a tökéletes divatház számomra.
Kicsi, félreeső, de elegáns.
Lenne benne pár műhely.
Ott lehetne valami igazán személyeset és egyedit alkotni.
Igen. És remek helyen van.
A Plaza, a Lancaster és a Bristol mind a közelben van.
Így a külföldi ügyfelei is könnyedén megtalálnák.
Pontosan.
- Igen. - Igen.
De Boussac grandiózus álmába nem illik bele.
Nem is fog.
Hát harcoljon érte!
Nézze, tudom, hogy segíteni akar!
Köszönöm, de nem. Más...
Más álmot kell keresnem.
Nem... Nem ezt szánta a sors.
Nem ezt szánta.
Pierre!
Elhoztad Párizsba, igaz?
Egy szót se!
Látták, ahogy Chanellel szállsz ki egy kocsiból.
- És? - Velem ne tolj ki, öcsém!
Tudom, hogy miatta mentél Svájcba, és most vele jöttél vissza!
Állj! Ebből elég!
Komolyan nem értem, hogy lehetsz ilyen bolond!
Segítségre szorult.
Mihez? Hogy megöljön minket?
Hiszen náci kollaboráns, elfelejtetted?
Tudja, hogy rosszat tett.
Most szórakozol.
Az árja törvényekkel akarta ellopni a vállalkozásunkat!
Amikkel a náci barátai megölték a barátainkat és a családjaikat!
Segítség kellett a beteg unokaöccsének.
Nem számít.
Amikor az FFI megtudja, hogy itt van, letartóztatják,
és ugyanazt kapja, mint Laval.
Hogyhogy „amikor”?
Azt mondtad: „Amikor az FFI megtudja.” Ő az üzlettársunk.
Szerinted túlélnénk egy ekkora botrányt?
Te nem látod a valódi énjét, de én igen.
Henri!
Mademoiselle!
Örülök, hogy látlak.
Szervusz, Henri! Hiányoztál.
Van itt neked valami.
Az árva gyermekeink.
Immár nem azok.
Ó, egek!
Kezdjünk is neki?
Igen. Nincs sok időnk.
Jer, szívem
Eme különleges órán
A szökőkút vize megrebben
Megszakad a szerelmesek szíve
Halk titkokat súgnak
Énekelnék a szeretőmnek
Jer, szívem
Marcel!
Raymonde!
Mondd, miért Lelongnál húzod az igát, és nem nálam?
Mert te az asztalhoz láncolnál.
Soha. Nagyra tartalak.
Helyes. Ezt ne felejtsd el aközben, amit most Diorról mondok!
Sajnálom. Megegyeztünk.
Lelongnak muszáj lesz elengednie.
Most nem a Lelong-házról van szó.
Hanem rólad, és arról, amit Christiannak szánsz.
Ha szabad kezet adsz Diornak,
akkor végre megkapod azt a divatházat, amiről mindig is álmodtál.
De ehhez olyan környezetre van szüksége, ami inspirálja.
Te vagy a szószólója?
Nem. A barátja vagyok, ahogy neked is.
Ha így folytatod, a befektetésed a hamvába hal.
Marcel, szerintem te nem érted, mire van szüksége.
Kérjük, töltsék ki a nyomtatványt a bejáratnál!
Jó napot!
A feleségemet keresem.
Ezt is odaadná?
Itt a fotója! Lehet, útközben veszett nyoma.
- Sajnálom, nem láttam. - Köszönöm.
A nevem Jacob Friedman.
Catherine Dior.
Catherine Dior?
Miss Dior, azt hiszem, ismerem az apját.
Maurice Dior, igaz?
- Igen. - Callianban lakok, ahol ő is él.
Már sokat mesélt a lányáról, Catherine-ről.
Olyan szerencsés, hogy ön visszatért!
Rendkívül szerencsés!
Az én lányomat Taniának hívják.
Ő is az Ellenállás tagja volt, mint ön.
Könyörögtem neki, de harcolni akart.
Állítólag Ravensbrückbe küldték.
Olyan borzalmas volt, mint mondták?
Börtöntábor volt.
Van egy fotóm Taniáról, így nézett ki az elhurcolása előtt.
Nézze azokat a gyönyörű szemeket!
Felismeri esetleg?
Tud róla valamit? Bármit?
Sajnálom, de nem!
Nem találkoztam vele.
Biztosan? Ugyanakkor voltak ott.
Kérem! Meg kell találnom.
A legtöbben nem élték túl.
Lehet, hogy ő igen.
Kérem, nézze meg újra!
Nézze meg újra!
Sajnálom!
Kérem!
Semmit sem tehetek.
Bocsánat, hogy ezzel háborgattam!
A fotója!
Talán idővel eszébe jut.
- Itt van! - Igen, itt van!
Indulunk is.
Elsa, a kocsi már várja, hogy kivigye önöket a vonathoz.
Készen állsz a nagy utazásra?
André, jól nézel ki!
Monsieur Wertheimer!
Igen, sokat javultam.
Azonnal indulnunk kell! Hol van Coco?
A nappaliban.
- Coco? - Tessék?
Itt nem biztonságos.
A bátyám, Paul rád küldheti az FFI-t.
Mit csinálsz már? Mennünk kell!
Párizs...
Mennyit változott, mióta utoljára láttam!
Az utcákat náci zászlók borították, amik most eltűntek,
engem pedig száműztek szeretett városomból,
és most bűnözőként kell bujkálnom!
Én nem hallgatom tovább, ahogy a németeket gyászolod.
Láttam Andrét.
Nem beteg.
Mit akarsz itt valójában, Coco, azonkívül, hogy bolondnak nézel?
A parfümömért jöttem.
Miről beszélsz?
Földig rombolom a vállalkozásotokat.
Senki sem fogja megvenni a No. 5-ot...
mert nekem jobb parfümöm lesz.
A Mademoiselle Chanel No. 1.
Kihirdetem, hogy már nem a No. 5-ot használom,
és hogy nem tetszik az eredeti változat gyenge utánzata.
Azután nem fogják venni.
Olyan nem lesz.
Ha nem kapom meg, amivel tartoztok, akkor meglátjuk, mi lesz!
Elpusztítjuk egymást?
Ezt akarod mindkettőnknek?
Vagy megállítasz...
vagy elengedsz.
De ha megállítasz, akkor letartóztatnak, Pierre.
Börtönbe vetnek, talán ki is végeznek.
Paul szerint gyűlölnöm kéne téged, és igaza is van.
Ő nem ismer engem.
Veled ellentétben.
Én sem ismerlek.
Ismersz engem.
Ez így van.
Hé! Lassabban!
Segítek, jó?
El kell tűnnöm innen!
Catherine, biztosan ezt akarod?
Igen, Christian. Semmi baj.
Ne aggódj! Egy darabban fog odaérni.
Nem aggódok.
Kérlek, csak azt akarom, hogy biztosan...
Vedd fel! Lehet, fontos üzleti hívás.
Felveszem, de megvárnál? Egy pillanat!
Komolyan mondom, Catherine.
Halló? Madame Zehnacker! Igen.
Bocsásson meg!
A húgom épp apánkhoz készül Callianba,
úgyhogy visszahívom, rendben?
Cath...
Tessék?
Ott találkozunk délután.
Igen. Leteszem a telefont, rendben?
Catherine!
Isteni!
Még mindig nem hagyott el a tehetséged.
Igen, Henrivel alkottuk meg.
Arra gondoltam, ha a No. 5 nem működik,
akkor valami újat kell létrehoznunk,
hogy visszanyerjem a piacot és a nevemet.
Szegény Pierre!
Szerinted mit szól majd, ha kiderül, hogy önmagát lőtte lábon?
Tudja. Megmondtam neki.
Megmondtad neki, mégis elengedett?
Nem volt más választása.
Szeret engem.
Igen, ahogy a többi.
Mi az, te őrült nőszemély?
Segít elaludni.
Nem én találtam fel, de akár én is lehettem volna.
Kimerültem, Elsa.
Mégsem tudok aludni.
És ez segít?
Kaphatok belőle?
Tényleg?
Ahogy akarod.
Megcsinálod nekem? Mert...
Fáj?
Csak egy kicsit.
Jó.
Nagy levegő!
Most már pihenhetünk. Megérdemeljük.
Vár a vállalkozásunk!
Felteheted ide a lábadat!
Köszönöm.
Nem találom a szavakat. Le vagyok nyűgözve.
Hogyan beszélte rá?
Mert hiszek önben, Christian.
Bevallom, amikor elmentem Boussachoz,
magammal kapcsolatban is ráébredtem valamire.
Még mindig van bennem erő, Christian.
A Lucien-korszakom lezárult.
Új fejezetre vágyok az életemben.
Boussac egy feltétellel egyezett bele a helybe:
hogy én irányítom a vállalkozást, amíg ön alkot.
Partnerséget akarok.
Önnel tartok ezen az utazáson, hogy segítsem,
megvédjem, és mindkettőnket sikerre vigyem.
Dolgozna velem?
Senkivel sem dolgoznék szívesebben, Madame Zehnacker.
Nagyon boldoggá tesz,
rég nem örültem már így.
- Nos? - Tessék!
Catherine?
Olyan jó, hogy itt vagy!
Ezt akartam mondani.
Köszönöm, papa.
Bocsáss meg!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra