ĮKVĖPTA TIKRŲ ĮVYKIŲ
Visus pažadinsi.
Lyja. Galiu pasiskolinti tavo švarką?
Geros dienos.
- Iki. - Au revoir, Madame.
- Elza. - Kas ten?
Aš čia.
Dėl Dievo meilės, ką tu darai?
Neįsivaizduoji, kaip puikiai praleidau naktį.
Nė kiek tuo neabejoju.
Patikėk, tikrai.
Neprisimenu, kada šitaip smagiai jaučiausi.
Ką tu nuveikei?
Pavakarieniavau.
Nuobodu.
Viskas baigės tuo, kad Pjeras Verthaimeris atsidūrė mano kambaryje.
Žinoma, tu su juo miegi.
Dabar viskas aišku.
Ne, mes nemiegam.
Niekada nemiegojom ir niekada nemiegosim.
Na, kas nors turėtų pasakyti tai jo žmonai...
Kas nors turėtų jai pasakyti,
nes ji visą vakarą jo ieškojo.
- Tikrai? - Taip.
Na, Žermena gali savim pasirūpinti.
- Klausyk, man reikia tavo pagalbos. - Gerai.
Man reikia tavęs, brangute.
Na, eime, surasime tau kavos, kol neatsijungei.
Gerai.
Kur judu susiruošėt?
Pasivaikščioti.
Man reikia saulės.
Nesibaimink, parvesiu ją gyvą ir sveiką.
Ir nesibaiminu.
Tiesiog norėčiau eiti kartu.
Ir viskas.
Kodėl neini?
Nes turiu nueit pas Lelioną šiandien. Aš jį palieku.
Išeinu iš darbo.
Kai grįši, būsiu čia.
Batų raištelis atsirišęs.
Norėčiau daugiau.
- Šioje pusėje? - Manau, taip.
Labas rytas, madam.
Taigi, kaip jums čia sekasi?
Ji atrodo tobulai.
Tai vienas naujausių mūsų geriausio mados kūrėjo mesjė Dioro modelių.
Jaučiuosi nuostabiai. Jis - nepakartojamas.
Taip. Tikra tiesa.
Norėčiau jūsų atsiprašyti.
Mums su madam Zenaker reikia kai ką aptarti.
- Žinoma. - Ačiū.
Matei naujausius Dioro modelius mūsų žiemos kolekcijai?
Jie nuostabūs.
Labai puošnūs.
Kristianai, ką tik kalbėjome apie tave ir tavo nuostabius modelius.
Ačiū. Man labai malonu.
- Gražu. - Mesjė Lelionai?
Ar galėtume šnektelėti?
Turiu naujienų.
Žinoma. Sėskis.
Man...
netikėtai pasitaikė proga...
Aš klausau.
...įkurti savo mados namus.
Bet...
Nesupratau?
Esu tau labai dėkingas už visus kartu praleistus metus.
Abiem jums.
Bet ši galimybė...
negaliu ja nepasinaudoti.
Suprantu.
Ar tai tik tavo ambicija,
ar susiradai finansavimą?
Mane finansuoja.
Kas?
Man labai svarbu, kad suprastum, koks esu tau dėkingas...
Kas, Kristianai?
Busakas. Marselis Busakas.
Busakas?
Iškeiti mane į medvilnės karalių?
Žinau, kad judu nelabai sutariat...
Kiek jis tau pažadėjo?
Kiek?
Šešis milijonus frankų.
Viskas gerai, pone?
Aš jį įskaudinau.
Esu tikra, jis supras, kad negali praleisti tokios progos.
Tiesiog jis labai norėjo su tavim dirbti.
Mesjė.
Taip.
Nesijaudink dėl jų.
Tai tavo drąsos ženklas.
Žinai, naujoji vyriausybė įsteigė repatriacijos centrą,
kad padėtų piliečiams surasti prarastus artimuosius.
Jie prašo išgyvenusiųjų ateiti ir suteikti bet kokios informacijos,
kad galėtų atsekti dingusius žmones.
Kada nors galėčiau tave ten nuvežti.
Kai tik būsi pasiruošusi.
Stovykloje būdavo panašių akimirkų...
kai saulė nutvieksdavo man veidą, aš užsimerkdavau ir tiesiog išnykdavau.
O tada pabusdavau iš nebūties ir...
tos vietos realybė būdavo...
dar žiauresnė.
Dar beviltiškesnė.
Išmokau nekęsti saulės.
Jei manai, kad turėčiau ten nueiti,
aš nueisiu.
Henri, kvepalai, kuriuos pradėjome kurti prieš karą...
tie, kurių broliai Verthaimeriai atsisakė,
nes nenorėjo, kad jie konkuruotų su „Chanel No. 5“...
ar tebeturi jų pavyzdžius?
Taip.
Verthaimeriai protingai pasielgė, kad mus sustabdė.
Esu įsitikinęs, kad jie pranoks „Chanel No. 5“.
Taip, žinau.
Skubiai išsiųsk juos man.
Noriu pradėti juos reklamuoti.
Konkurencija privers Verthaimerius sumokėti tai, kas man priklauso.
Aš to nedaryčiau.
Henri.
Karo metu dingo mano užrašai.
Prireiks laiko, kad išanalizuočiau tai, ką buvome sukūrę.
Man jų reikia.
Jei pervežimo metu jie sudužtų ar dingtų, tu neteksi jų amžiams.
Mes kūrėme juos kartu, žinau tik dalį to, ką reikia žinoti.
Atvažiuok į Paryžių ir padėk man.
Čia, Paryžiuje, man reikia tavo uoslės, tavo intuicijos.
Na, man negalima į Paryžių. Juk pats žinai.
Tai vienintelė išeitis.
Aš negaliu. Būtų per didelė rizika.
Tuomet atidėkim tą reikalą.
Tu, žinoma, teisi dėl tau gresiančio pavojaus.
PVP ketina įvykdyti mirties bausmę keliems aukštiems Viši režimo pareigūnams.
Gerai.
Leisk pagalvoti.
Kažkaip turiu ten nuvykti.
Negali važiuot į Paryžių. Esi tremtinė, kaip ir aš.
Tave pagaus ir įkiš į kalėjimą.
Gali būti.
Tu vėl kažką rezgi, vadinasi, čia įsivėlę pinigai.
Pinigai ir galimybė.
Jei man padėsi, gausi savo dalį.
Nepamiršk, esu tavo sėkmės talismanas.
Ir visada buvau.
Atidarysiu butiką Šveicarijoje
ir atsiimsiu savo verslą, padarysiu tave savo partnere.
Pažadi?
Mes susaistytos tarpusavyje.
Na, visa tai skamba viliojančiai.
Išskyrus kelionę į Paryžių.
Taip. Mes negalėjom. Žinau.
Galvojau apie Pjerą, bet... Jis turi pakankamai ryšių, bet...
Neturiu supratimo, kaip jį įtikinti.
Galėtum permiegoti su juo.
Dieve mano.
Apie tai negali būti ir kalbos.
Nežinau kodėl, bet jo atveju atsisakymas suteikia man džiaugsmo.
Aš galėčiau su juo permiegoti.
Ne.
Gerai jau. Tada pasikalbėsiu su juo.
- Tu? Jis tavęs nė nepažįsta. - Taip.
- Mes puikiai praleidom laiką vakarėlyje. - Elza.
Jei nori, kad tau padėčiau, leisk padėti.
Norėjau ateiti ir asmeniškai parodyti tau, mesjė Diorai,
vietą, kurioje, mano giliu įsitikinimu, galime įrengti savo svajonių mados namus.
Dėmesio. Dioro mados namai!
Nuostabu. Genialu.
Nuoširdžiai dėkoju už tai, kad atėjai asmeniškai
ir kad išrinkai tokią unikalią vietą.
Man patinka mintis apie rūmus.
Vietoje mados namų gali atidaryti pirmuosius mados rūmus.
Taip, bet ne...
Ne. Nėra jokių abejonių.
Visiškai jokių.
Patikėk manim, kai sakau, kad bus taip.
Jis per daug grandiozinis.
Bet toks ir yra mūsų tikslas.
Tau buvo skirta milžiniška pinigų suma,
ir tu pasieksi milžiniškos sėkmės.
Norėčiau, kad mano namai būtų labiau asmeniški, ar ne?
Elegancija, ji nėra didybė.
Elegancija, mesjė.
Kristianai, prekės ženklas bus elegantiškas, nes tu jį sukursi.
Bet pastatas turi demonstruoti, kad mes - karaliai.
Taip, jis turi sietis su sėkminga Busako pavarde.
Taip.
- Na, ir su Dioro pavarde. Taip. - Ir su Dioro pavarde.
Bet, ponai, prašau.
Manau, mes vis labiau tolstam nuo to, ką buvom susitarę.
Nuo pačios esmės.
Drauge mano...
- Daviau tau šešis milijonus frankų. - Taip.
Aš pasitikėjau tavim.
Dabar parodyk, kad galiu pasitikėti tavim.
Ponai.
Dabar tam ne laikas.
Mums reikia pasamdyti naują komandą,
užsisakyti medžiagų,
kurių vis dar stinga, ir susirasti naują siuvėją.
Žinau.
Gerai.
Paprašysiu Žoržo paruošti dokumentus,
ir galėsim pradėti darbus.
- Žoržai? - Aš viską padarysiu.
Geros dienos, ponai.
Ir...
Taip atrodo progresas.
Pjerai, labai ačiū.
Vakarėlis buvo nepakartojamas.
Negalėčiau ginčytis, Elza.
Kur Žermena? Norėčiau ir jai padėkoti.
Mano žmonai nepatinka Šveicarija.
Šįryt ji išvyko traukiniu į Paryžių.
Esi tikras, kad tavo žmona išvyko dėl Šveicarijos, ne dėl Koko?
Kad ir ką ji tau sakė, patikėk, tai - melas.
Neturiu supratimo, kokia juoda katė perbėgo tarp jūsų.
Tik žinau, kad ji labai gailisi.
Koko sutrinka, kai jai tenka kuo nors rūpintis, o tu jai rūpi.
Mes rūpinamės vienas kitu.
Jūs susipykot?
Aš taip įtariu.
- Tai ji tave atsiuntė? - Madmuazele.
Ne.
- Mesjė. - Ačiū.
Ne, ji nusprendė žengti labai pavojingą žingsnį.
Ji nori grįžti į Paryžių.
Tai neįmanoma.
Ji nori pasimatyti su savo sūnėnu Andrė ir jo dukryte.
Andrė? Jam kas nors negerai?
Jis gydosi nuo tuberkuliozės.
Deja, prognozės nekokios.
Ar negali kas nors jo atvežti?
Jis per silpnas, Pjerai.
Nuo tada, kai nusižudė jos sesuo,
Koko rūpinasi Andrė kaip savo sūnumi.
Juk žinai, kaip ji jį myli.
Žinau.
Niekas neatkalbės jos nuo važiavimo.
Bet man šovė mintis, kad tu galėtum ją išgelbėti.
Jei vyktum kartu su ja,
Paryžiaus valdžia nedrįstų jos liesti.
Dieve brangus, ta moteris varo mane iš proto.
Taip, mane irgi.
Bet mes vis viena ją mylim.
Išvykstu po dviejų valandų.
Tu tikrai tai padarysi?
Dėl Andrė. Iš geros širdies. Taip.
Ji bus tau labai dėkinga, patikėk.
Mes tik pasiimsim daiktus ir lauksim tavęs prie viešbučio.
Mes?
Na, negaliu išleisti jos vienos.
Ačiū, Pjerai. Ačiū.
Aš nenusileisiu.
Nesivargink bandydamas mane atkalbėti, nes esi mano juristas.
Ne. Aš ne apie tai.
Areštavo mano žmonos tėvą Pjerą Lavalį.
Jam bus įvykdyta mirties bausmė už išdavimą...
- O Dieve. - ...ir vadovavimą Viši režimo vyriausybei
okupacijos metu.
Akivaizdu, de Golis tebėra pasiryžęs bausti kolaborantus.
Siūlau tau gerai pagalvoti apie ieškinio atsiėmimą.
Ne, aš negaliu.
Na, tu bent jau ne Paryžiuje.
Bent jau esi saugi.
Su kuo kalbėjai?
Nesvarbu.
Na, noriu tau kai ką pasakyti.
Pjeras sutiko nuvežti mus į Paryžių, tad verčiau imk krautis daiktus.
Manipuliuoti vyrais - tavo stiprioji pusė.
- Mūsų stiprioji pusė, sakyčiau. - Ačiū.
Gali nedėkoti.
Jei ruošiuosi pradėti karą, turiu pasiimti savo ginklus.
Jie mūsų laukia Paryžiuje.
Ginklai. Man patinka šio žodžio skambesys.
Na, aš susitiksiu su Henriu.
Jis turi kai ką, ko man reikia.
Tu padėsi susipakuoti Andrė ir Gabrielei,
o taip pat užkalbėsi Pjerui dantį, jei jis ateis manęs ieškoti.
Elza.
- Ačiū, Pjerai. - Gali nedėkoti, tikrai.
Suorganizavau mums kelionę į Paryžių.
Kelionė bus saugi, bet vizitas turi būti trumpas.
Tik pasiimsiu Andrė, ir mes grįšim į Šveicariją.
Gerai.
Apgailestauju dėl jo ligos.
Gaila, kad anksčiau nieko man nesakei.
Nenorėjau tavęs varginti.
Mūsų gyvenimo keliai vis susikerta.
Yra verslas ir yra visa kita.
Gali visuomet manim pasikliauti.
Sėskis, Elza.
Ačiū.
Man viskas nepatiko.
Viskas iki vieno.
Tas pastatas.
Tas...
didžiulis pastatas, supranti?
Kaip kripta.
Kaip mauzoliejus.
Ten mirs mano vizija.
Aš ten mirsiu...
Atleisk. Mes tau trukdome?
Viskas gerai.
Tiesiog pasakyk, kad tau nepatinka.
Pasakiau, bet niekas manęs neklauso, girdi? Nė vienas.
Tas Busako žvilgsnis. Jis toks bauginantis, žinai.
Jis nujaučia pasipriešinimą.
Laukia tinkamo laiko ir kerta it gyvatė.
Ir į ką aš įsivėliau?
Ir į ką tu įsivėlei?
Tau buvo suteikta galimybė, kuri pasitaiko tik kartą gyvenime.
Galvok apie tai.
Jie nori, kad tu klestėtum.
Rask su jais bendrą kalbą.
Jau pasakiau Lelionui, kad išeinu, jis labai nusiminęs.
Nežinau, ar teisingai pasielgiau.
Tai... Aš nežinau, bet...
Kur tu eini?
Noriu vandens.
Juk tu nesiruoši atsisakyti Busako pasiūlymo, tiesa?
Nežinau. Tik žinau...
Tai tik pastatas, Kristianai.
Šiame kelyje tau teks priimti ne vieną kompromisą.
Aš nenoriu jokių kompromisų!
Noriu įgyvendinti savo viziją,
bet toje prakeiktoje vietoje, tame juokingame pastate, to nepadarysiu.
Prašau. Tu gali.
Žakai, žinai, ką? Nepyk, bet tu nieko nesupranti.
Tu nesi dizaineris.
Nenusimanai, ką reiškia kūrybinis darbas.
Aišku.
Ką? Ne, Žakai. Prašau, neišeik.
Ne, Žakai, neišeik.
Prašau, nagi. Atleisk man.
Aš turiu reikalų.
- Turiu darbą. - Nagi.
- Turiu gyvenimą. - Atleisk.
Neišeik, mažuti.
Neišeik. Žakai, atleisk man.
Ervė sako, kad galėčiau padėti
repatriacijos centre.
Ne. Jokiu būdu.
Liaukis nerimavęs. Man viskas gerai.
Manau, man pačiai tai būtų į naudą.
Bet tai gali sukelti blogus prisiminimus.
Prašau, saugok savo sveikatą.
Prašom užpildyti formą, kurią rasite prie įėjimo.
Atsiprašau. Aš - Katrina Dior.
Aš kalėjau Ravensbriuke.
Ačiū už pagalbą.
Nėra už ką.
Į viršų ir į kairę.
Madam! Viskas gerai?
Padėti jums atsistoti?
Atsiprašau.
Jai buvo 26 metai.
Žinote, į kurią stovyklą ji buvo išvežta?
Manote, jie ją suras?
Viršuje jums bus atsakyta į visus jūsų klausimus.
Aš - Katrina Dior.
Madmuazele Dior. Ačiū, kad atėjote.
Mes bandome suvesti žmones, kurie grįžo iš stovyklų,
su tais paryžiečiais, kurie tebeieško savo artimųjų.
Padarysiu viską, ką galėsiu.
Tikimės, jūs galėsit suteikti mums informacijos...
atsiprašysiu...
apie žmones, kurie kalėjo Ravensbriuke.
Būsime dėkingi už bet kokią suteiktą informaciją.
Čia madam Karpentjė. Ji ieško savo sesers.
Ji nupasakos, kaip jos sesuo atrodo. Gal buvot ją sutikusi.
Ačiū už pagalbą. Labai ačiū.
Štai mano sesuo.
Ji buvo Ravensbriuke.
Gal ką nors žinote apie ją?
Prašau, pasakykit ką nors.
Ačiū.
Labanakt, madam.
Ačiū.
Pameni, ką sakei, kai čia pradėjo dirbti Kristianas?
Buvau labai sužavėta.
Sakei, kad jei būtum jaunesnė, sektum paskui jį į pasaulio kraštą.
Taip, pamenu.
Bet tau nėra ko bijoti, Liusjenai.
Karas pasendino mane labiau nei laikas.
Dėl tavęs aš nebijau, madam.
Aš žaviuosi Kristianu.
Linkiu jam visa ko geriausio.
Tačiau turėti savo mados namus -
labai nedėkingas ir sunkus darbas.
Kristianas neturi tvirtybės
priimti sunkius sprendimus
ir nesugeba kovoti dėl savo norų.
O tu pažįsti Busaką.
Taip, mes su Marseliu - seni draugai.
Jis sutryps Kristianą.
Pasinaudos tuo, kuo jis mus labiausiai žavi.
Kristianas bus sugniuždytas.
Kristianai, leisk praeiti.
Taip bus geriau.
Žinoma.
Busakas nori visko, kas didžiausia ir geriausia.
Puiku.
Taip. Manau, mums reikėtų...
Taigi, šitą patraukiam.
Katrina.
Atrodai išsekusi.
Man viskas gerai, Kristianai.
Tiems žmonėms
reikia pagalbos.
Jie tebeieško savo artimųjų.
Tai kilnus darbas. Aš noriu padėti.
Bet tu teisus. Esu pavargusi.
Noriu pailsėti.
Suruošk Andrė.
Bet nekelk iš viešbučio kojos. Nenoriu, kad tave kas nors pamatytų.
Žinoma.
Prašau, tik paskubėk.
Tada susisiek su manim, aš suorganizuosiu kelionę atgal.
Tu neliksi?
Manęs laukia žmona.
Žinoma. Taip.
Sėkmės.
Tetule. Dieve mano, tu čia.
Taip, Elza irgi čia.
Ji tau padės susipakuoti, kol aš padarysiu vieną darbelį.
Tau teks išeiti į miestą? Manau, tai pavojinga.
Branguti! Sveikas.
- Atrodai nuostabiai. - Ir tu. Gera tave matyti.
Mielasis, man reikia paskambinti.
Taip. Gerai, kur tavo lagaminas?
Kristianai, kas negerai?
Nieko. Tiesiog...
Kai ką palikau.
Kas yra?
Busakas.
Jis nori įspraust mane į namą,
kurio nekenčiu.
Žinai, madam Zenaker, aš šitaip ilgai apie tai svajojau.
Ir aš suprantu, kokia turi būti ideali vieta.
Elegancija reikalauja intymumo.
- Paprastumo, supranti? - Taip.
O jis nori įkišti mane į mauzoliejų, kuriame aš mirsiu.
- Na, pasikalbėk su juo. - Jau kalbėjau.
Jis nieko nenori girdėti, o aš neturiu valios su juo ginčytis.
Na, apsibrėžei šią vietą.
Tai mano svajonių mados namai, supranti.
Nedidukai, nuošalūs, bet elegantiški, ar ne?
Su pora darbo kambarių.
Tokiuose galima kurti kai ką asmeniško ir unikalaus.
Taip. Išties puiki vieta.
Šalia viešbučių „Plaza“, „Lancaster“ ir „Bristol“.
Užsienio klientai rastų tave be vargo.
Būtent.
Taip.
Bet tai neatitinka grandiozinės Busako vizijos.
Ir niekada neatitiks.
Jei tau ši vieta patinka, kovok dėl jos.
Klausyk, suprantu, tu nori man padėti.
Ačiū, bet ne. Man...
Man reikia sugalvoti kitą svajonę.
Šitos nepavyks įgyvendinti.
Tiesiog nepavyks.
Pjerai!
Tu atvežei ją į Paryžių, tiesa?
Liaukitės vieną kartą.
Tave matė lipant iš mašinos su Šanel.
Ir ką?
Nežaisk su manim, broli.
Žinau, važiavai į Šveicariją, kad su ja susitiktum, o dabar dar ir grįžai su ja.
Liaukis. Gana jau.
Negaliu suprasti, kaip gali būt toks kvailas.
Jai reikėjo pagalbos.
Kokios? Pribaigti mus?
Ji bendradarbiavo su naciais, gal pamiršai?
Ji supranta, kad pasielgė netinkamai.
Tu turbūt juokauji.
Ji pasitelkė Arijų įstatymą, kad atimtų iš mūsų verslą!
Tą patį įstatymą, kuriuo jos draugužiai naciai žudė mūsų draugus ir jų šeimas!
Jai reikėjo pagalbos dėl sergančio sūnėno.
Jokio skirtumo.
Kai PVP sužinos, kad ji čia, jie ją suims
ir padarys tą patį, ką ruošiasi padarysi su Lavaliu.
Kaip suprasti „kai“?
Tu pasakei: „Kai PVP sužinos, kad ji čia.“ Juk ji - mūsų verslo partnerė.
Manai, mums toks skandalas būtų į naudą?
Gal tave ji ir apsuko aplink pirštą, bet tik ne mane.
Henri.
Madmuazele.
Malonu tave matyti.
Sveikas, Henri. Pasiilgau tavęs.
Kai ką tau turiu.
Mūsų apleisti vaikai.
Dabar jie - nebe našlaičiai.
O Dieve.
Pradedam darbą?
Taip. Turime mažai laiko.
Mano meile
Tai ypatinga valanda
Ten šniokščia fontanai
Dūžta įsimylėjėlių širdys
Tyliai skamba prisipažinimai
Dainuoju tau
Mano meile
Marseli!
Raimonda.
Primink man, kodėl dirbi Lelionui, o ne man?
Todėl, kad būtum privertęs mane sėdėti už stalo.
Nė už ką. Aš per daug tave gerbiu.
Puiku.
Norėčiau, kad išlaikytum tą pagarbą ir tam, ką dabar pasakysiu apie Diorą.
Apgailestauju. Mes susitarėme.
Lelionas turės jį paleisti.
Kalbu ne apie Leliono mados namus.
Kalbu apie tave ir apie tai, ką tu tikiesi sukurti su Kristianu.
Jei leisi Diorui eiti savo keliu,
turėsi tokius mados namus, apie kokius visada svajojai.
Bet reikia pradėti nuo aplinkos, kuri jį įkvepia.
Tu jo advokatė?
Ne. Aš jo draugė, kaip ir tavo, beje.
Jei ir toliau taip elgsiesi, tavo investicija nueis perniek.
Žinai, Marseli, aš abejoju, ar tu supranti, ko jam reikia.
Prašom užpildyti formą,
kurią rasite prie įėjimo.
Sveiki.
Ieškau savo žmonos.
Galite man ją duoti?
Tai jos nuotrauka. Tikriausiai ji pasimetė kelionėje.
Apgailestauju, man neteko jos matyti.
Ačiū.
Esu Džeikobas Frydmanas.
Katrina Dior.
Katrina Dior?
Panele Dior, aš, regis, pažįstu jūsų tėvą.
Jis - Morisas Dioras. Tiesa?
Taip.
Dabar gyvenu Kaljane, kaip ir jis.
Jis man daug pasakojo apie savo dukrą Katriną.
Jis toks laimingas, kad grįžote.
Toks laimingas.
Na, mano dukters vardas - Tania.
Ji irgi dalyvavo Pasipriešinimo judėjime, kaip ir jūs.
Aš maldavau jos nedaryti to, bet ji buvo neperkalbama.
Man pasakė, kad ji buvo išvežta į Ravensbriuką.
Ar ten iš tikrųjų taip baisu, kaip visi sako?
Tai buvo įkalinimo stovykla.
Aš turiu savo Tanios nuotrauką, kaip ji atrodė prieš tai, kai ją išvežė.
Pažiūrėk, kokios gražios jos akys.
Atpažinai ją?
Gali man ką nors pasakyti? Nors ką nors?
Apgailestauju, ne.
Nesu jos mačiusi.
Esi tikra?
Jūs abi ten buvote tuo pačiu laiku.
Prašau. Privalau ją rasti.
Dauguma žmonių neišgyveno.
Ji galėjo išgyventi.
Pažvelk dar kartą, prašau.
Pažvelk.
Apgailestauju.
Prašau.
Niekuo negaliu jums padėti.
Atsiprašau, kad sutrukdžiau.
Jūsų nuotrauka.
Gal kada nors ją prisiminsi.
- Jis čia. - Taip, jis čia.
Mes išvažiuojam.
Elza, mašina nuveš jus į geležinkelio stotį.
Pasiruošus kelionei?
Andrė, puikiai atrodai.
Mesjė Verthaimeri.
Taip, man jau geriau.
Mums reikia paskubėti. Kur Koko?
Svetainėje.
Koko?
Kas yra?
Čia tau nesaugu.
Mano brolis Polas galėjo pranešt PVP, kad tave suimtų.
Ką tu darai? Mums reikia paskubėti.
Paryžius.
Jis labai pasikeitė nuo tada, kai paskutinįkart čia buvau.
Gatvės buvo apkabinėtos nacių plakatais, dabar jų nebėr,
o man uždrausta rodytis savo mylimame mieste,
todėl esu priversta slapstytis it prakeikta nusikaltėlė.
Neketinu čia stovėti ir klausytis, kaip tu gedi vokiečių.
Aš mačiau Andrė.
Jis atrodo pakankamai sveikas.
Ką iš tikrųjų čia darai, Koko, be to, kad pastatei mane į kvailio vietą?
Atvažiavau savo kvepalų.
Apie ką tu čia?
Ketinu sunaikinti tavo verslą iki pamatų.
Niekas nebenorės pirkti tavo „Chanel No. 5“,
nes aš turiu kai ką geresnio.
„Mademoiselle Chanel No. 1“.
Pranešiu pasauliui, kad senieji „Chanel No. 5“ man nebepatinka,
kad manęs netenkina tavo apgailėtina mano originalo kopija.
Ir niekas jų nebepirks.
Šito nebus.
Jei negrąžinsi man to, kas priklauso, pamatysi, kas bus.
Abipusis sunaikinimas?
Šito sieki?
Gali mane sustabdyti...
arba gali paleisti mane.
Bet jei sustabdysi, mane suims, Pjerai.
Pasiųs mane už grotų ir gal net nužudys.
Polas sako, kad turėčiau tavęs nekęsti, ir jis teisus.
Jis manęs nepažįsta.
Priešingai nei tu.
Aš nepažįstu tavęs.
Pažįsti.
Tikrai pažįsti.
Nurimk.
Aš tau padėsiu, gerai?
Man reikia išvažiuot iš čia, girdi?
Katrina, tu tikrai to nori?
Taip, Kristianai. Viskas bus gerai.
Nesijaudink. Pristatysiu ją gyvą ir sveiką.
Aš ir nesijaudinu.
Prašau, aš tik noriu, kad tu iš tikrųjų...
Atsiliepk. Tai gali būti dėl darbo.
Atsiliepsiu, bet palauk manęs, gerai? Minutėlę, girdi?
Prašau, Katrina.
Alio? Madam Zenaker. Taip.
Norėčiau atsiprašyti.
Mano sesuo išvažiuoja į Kaljaną pas tėvą,
perskambinsiu vėliau, gerai?
Katri...
Ką?
Pasimatysim ten po pietų.
Taip. Dabar nebegaliu kalbėti.
Katrina.
Labai skaniai kvepia.
Tu vis dar gali nustebinti, žinai.
Tai mūsų su Henriu darbas.
Pamaniau, kad jei negalime gaminti „Chanel No. 5“,
reikia pabandyti sugalvoti ką nors naujo,
kad susigrąžinčiau rinką ir savo prekės ženklą.
Vargšelis Pjeras.
Ką jis pagalvos, kai supras, kad padėjo tau sukelti karą prieš jį patį?
Jis žino. Aš jam pasakiau.
Tu jam pasakei, ir jis vis viena tave paleido?
Jis neturėjo kitos išeities.
Jis myli mane.
Taip, visi tave myli.
Kas tai, išprotėjusi moterie?
Tai, kas padės man užmigti.
Ne mano išradimas, bet beveik toks pat nuostabus.
Esu pervargusi, Elza.
Ir vis viena neužmiegu.
Ar tai padeda?
Gal ir su manim pasidalinsi?
Rimtai?
Kaip nori.
Bet gali pati man suleisti? Nes aš...
Skauda?
Truputį.
Gerai.
Įkvėpk.
Dabar galėsim pailsėti.
Mes užsitarnavom tai.
Mūsų laukia verslas.
Gali užsikelti kojas.
Ačiū.
Esu priblokštas. Apstulbintas.
Kaip tau pavyko jį įkalbėti?
Aš tikiu tavimi, Kristianai.
Ir, jei atvirai, kalbėdama su Busaku
supratau, kad ir aš kai ko noriu.
Aš irgi turiu troškimų, Kristianai.
Darbas su Liusjenu jau praeityje.
Noriu sukurti ką nors naujo.
Busakas sutiko leisti tau dirbti čia su viena sąlyga:
kad tu kursi, o aš rūpinsiuosi verslu.
Noriu būti tavo verslo partnere.
Noriu dalyvauti tavo kūrybos kelyje, noriu tave palaikyti,
saugoti tave ir padėti mums abiem siekti sėkmės.
Priimsi mane?
Neįsivaizduoju kito žmogaus, kurį norėčiau matyti šalia, madam Zenaker.
Tu padarei mane laimingą
pirmą kartą per labai ilgą laiką.
- Eime? - Prašau.
Katrina?
Labai džiaugiuosi, kad esi čia.
Norėjau, kad tai žinotum.
Ačiū, tėti.
Atleisk man.
Išvertė Laima Banionienė