НАВІЯНО РЕАЛЬНИМИ ПОДІЯМИ
Я щойно дізналася, що в Париж їде Кармел Сноу.
- Ви слухаєте? - Я вас чую, так.
Певно, за дорученням Harper's Bazaar шукатиме нове імя в моді.
- Запросимо її, покажемо вашу роботу. - Ні, ні.
Слухайте, Крістіане. Той, про кого напише Кармел Сноу,
стане найважливішою постаттю в повоєнній високій моді.
- Мусимо улещувати пресу. - Я поки що її не маю.
Тієї сукні, основної сукні, яка задасть тон
усій колекції.
Я повинен її знайти.
Ви вже достатньо зробили, щоб ця жінка мріяла побачити всю колекцію.
Спочатку знайдемо моделей.
- Не можна чекати. - Я маю бачити свій одяг
на живій жіночій фігурі.
Вона перезнайомиться з усіма модельєрами.
Бальман, Баленсьяґа, Лелон.
І не лише з вашими друзями, а й з ворогами.
- Я не маю ворогів. - То заведіть.
Неймовірно. Тобі вдалося знайти Монраше 22 Ґран-Крю.
КАРМЕЛ СНОУ ГОЛОВНА РЕДАКТОРКА HARPER'S BAZAAR
Аякже.
Наша зустріч варта лише найкращого.
Коли ти подзвонила і повідомила, що живеш у Швейцарії,
я зрозуміла, що маю приїхати і послухати твою розповідь.
Ти гадки не маєш, як для мене важливо, що ти приїхала.
Дорогенька.
Скажи всю правду...
як ти?
Я вижила.
Не знаю, чи я в порядку.
Але війна... Нарешті вона скінчилася.
Однак твоє ательє й досі закрите.
Навряд чи я знову його відкрию.
Фу-фу.
Більше ні слова, це такі нісенітниці.
Ти зачинила двері, тоді як інші, наприклад, Лелон, не закривалися.
Я не маю бажання дискредитувати Лелона чи
будь-кого іншого.
Я знала, що треба все зупиняти.
У тебе така велика травма.
А що це?
Ота штучка. Хто тобі подарував?
Я їх сама роблю.
Ні.
Мої брошки дуже фальшиві й дуже гарні.
Гарніші навіть за оригінал.
От бачиш? Ти потрібна Парижу.
Я не можу повернутися в Париж.
Мої вороги – а я маю ворогів –
поширюють про мене брехню.
Боже милий. Це огидно.
Чутки. Жахлива брехня про те, що я співпрацювала з ворогом.
Не вір їм.
Я б і не повірила.
Я примушу Париж запросити тебе назад.
Ти нам потрібна. Мені потрібна.
І я не зупинюся, доки ти не повернешся туди, де маєш бути.
Ти повернешся в Париж.
Так.
НОВИЙ ОБРАЗ
- Добрий день. - Добрий.
- Прекрасно. - Так.
Спробуймо на ній повсякденну сукню номер 47.
Я дуже хочу показувати
вашу першу колекцію, мсьє Діор.
- Я про це мрію. - Ага.
То ви працюєте моделлю в мадам Ґре?
Так.
Але від суконь мсьє Діора на виставці в Луврі мені дух перехопило.
Дуже вам дякую.
Перекажіть мої вітання мадам Ґре.
Вибачте.
Вона заангажована в іншому домі?
Пату. Вона працює на Пату.
Вибачте, але ні. На жаль.
Відмова?
- Вона у Річчі. - Зайнята.
- Але... Прошу. - Зайнята.
Скіапареллі.
Ви вільні. Роша.
Ланван. Фат. Моліне. Лелон.
Вона ідеальна. Ми могли б переманити її в Бальмана.
Перекажіть, будь ласка, мсьє Бальману мої найщиріші вітання.
Серйозно?
Що ж, моделі закінчилися.
Знайдіть інших.
Як? Ви відмовили всім 22 найкращим моделям,
- яких я могла привести. - Усі зайняті.
Я знаю, ви боїтеся образити інших модельєрів,
особливо Лелона.
Я теж боюся, бо ми вдвох від нього пішли.
Але ви з ним говорили?
Ні. Але, Крістіане, нам треба рухатися далі.
Я нікого не переманюватиму в колег,
щоб завдати їм труднощів.
- Мають бути інші варіанти. - Так.
Нажити ворогів і забрати в них.
Чи мені дати в газету оголошення: «Шукаємо тільки безробітних моделей»?
А чом би й ні?
- Бо це абсурд. - Ні.
Блискуча ідея.
Бачите? Я знав, що ви винахідлива. Ідіть.
Дай візьму.
Нічого, тату, я сама.
Не забудь насіння трав для саду.
Бачиш, яка ти розумниця?
Брати ніколи не переймалися садом так, як ти.
Крістіан переймався.
Не так, як ти.
Мсьє Фрідман. Радий бачити у вашій крамниці такий багатий асортимент.
А скажіть-но, де у вас ховається насіння базиліку.
За прилавком.
Катрін?
Дуже радий знову бачити.
Ти так разюче змінилася.
Ви знайомі? Як?
Катрін працювала в центрі репатріації,
коли я шукав Таню.
Вона намагалася допомогти.
У тебе ще є її знімок?
Так.
Боюся, що її вже не повернути.
Якщо почуєш бодай щось, дай мені знати.
АГЕНТОВІ ВЕСТМІНСТЕР
- Що в тебе там? - Нічого.
У тебе трохи виснажений вигляд.
Може, відмовся від снодійного.
Тільки разом з тобою.
До речі, воно закінчується.
Його треба приймати лише для сну, а не в денну пору.
- А ти останнім часом тільки спиш. - Дістань ще.
Піди прогуляйся. З Андре. Відчуй насолоду від погожого дня.
Ти завжди про мене дбаєш.
Як там справи з нашим бутиком?
Днями я зустрічалася з Кармел Сноу.
Вона шукає грандіозний сюжет, і я планую ним стати.
А про мене ти їй сказала?
- Про мою участь? - Аякже.
У Парижі вона закладе фундамент для нашого повернення.
А з нашими новими парфумами
вона не знайде цікавішого сюжету,
ніж переродження Коко Шанель.
А куди ти зібралася?
У мене зустріч.
Так, дякую. Аякже. Залюбки приєднаюся.
- Дуже тобі дякую, що запросила. - Не сьогодні, Ельзо.
- Але ми партнерки. - Це серйозний бізнес.
Нехай Сноу нас і підтримує,
але Вертгаймери й досі намагаються нас знищити.
Це зустріч з людиною, яка допоможе.
- Хто це? - Нема часу пояснювати.
Знайди Андре.
І причепурися, заради всього святого.
Спитайте будь-кого в Нью-Йорку,
і вам скажуть, що всім відомо: я не ношу нічого, крім «Баленсьяґа».
Приємно це чути. Я думав, що ви носите тільки «Шанель».
Я бачилася з нею у Швейцарії.
Дуже сумно, що тут, у Парижі, до неї так ставляться.
Я вважаю мадемуазель Шанель другом,
але ситуація, в якій вона опинилася, – на жаль, справа її власних рук.
Справді?
А я була впевнена, що ви зможете стати на її захист.
Був час, коли я міг би.
Але з того, що я чув від знайомих в уряді,
доказів предостатньо.
Їй доведеться відповідати за свої вчинки.
Жахлива трагедія.
Так.
Паризька висока мода.
Вона могла б впливати на сотні й тисячі звичайних жінок,
на їхню манеру вдягатися, мрії та життя.
Вона не мусить бути прерогативою багатих парижан.
Промисловість США могла б вивести французьку високу моду
на світовий рівень.
Амбітний задум.
Моді потрібен новий лідер. Впливова постать.
Я хочу, щоб це були ви, Крістобалю.
Ваші розробки, ваш талант.
Усі ваші таланти,
які вимагають значно ширшого полотна.
Мене ніколи не тішили ані увага преси, ані слава.
Ані світло прожектора.
Те, чим я займаюся, – суто для мене самого.
Тому світові доведеться знайти собі іншого рятівника.
Приїжджайте до мене в Америку на тиждень чи, може, два.
Я познайомлю вас з усіма
найвпливовішими покупцями.
Ви зявитеся на обкладинці Harper's, вперше
і – гарантую – не востаннє.
Інші більше годяться на цю роль. Наприклад, Пєр Бальман.
Що ж, я сьогодні зустрінуся з містером Бальманом.
Вуаля.
А що скажете про Діора?
Я чула, що його фінансує Марсель Буссак. Це правда?
Правда.
Я бачила фото двох його суконь з «Театру моди».
Відчуваю величезний потенціал.
Крістіан теж вам не підійде.
А чому?
Його талант.
У нього амбіція – створювати сукні всього для 30 жінок.
- Он як? - Так.
Це інтригує.
Так. Своєрідний експеримент –
створювати найпрекрасніше вбрання всіх часів.
Діор педантичний. У цьому ми з ним подібні.
Мсьє Буссак мріє з розмахом. Він завжди такий був.
Він недовго терпітиме таку ексклюзивність Крістіана Діора.
Це залежить не від Буссака. Діор сам вирішує.
А що, на думку Діора, станеться, коли він закінчить свій експериментик?
Може, самі в нього спитайте?
Чудова ідея.
Дами, запишіть свої імена.
Мадам, мадам, прошу вас.
Вибачте. Пардон.
Діор.
Не штовхайтеся. Не штовхайтеся. Прошу вас, дами.
Що тут, на бога, за збіговисько?
Бачу, нашу рекламу надрукували
того ж дня, коли міністерство вирішило закрити борделі.
Ось і результат.
Ось вам і робота.
Навряд. Жодна не підходить.
- Вони красуні. - Прошу вас!
- Жодна не годиться. Відійдіть. - Вітаю.
- Дами, прошу вас. Будь ласка. - Ви дуже гарні.
А вона?
- Так. - Хто?
Сіра миша?
Так, запросіть її.
Їх усіх треба подивитися.
По одній.
- Мсьє Діор! Що ви робите? - Ага?
Перед вашим домом – черга з проституток.
Так. Не турбуйтеся, мсьє Буссак.
Я прийшов проконтролювати свої інвестиції, а тут таке?
У Париж приїхала Кармел Сноу. Вона от-от може прийти сюди.
Так, але ми ще не готові, тому всередину її не пустимо.
Але шльондри надворі.
- Прошу вас. - Ні, ні. Слухайте,
не буває другого шансу, щоб справити перше враження.
Будь ласка, благаю вас, Крістіане, беріться до роботи.
Марі-Тереза.
Звідки ти, моя люба?
Звідси. З Парижа.
- З Парижа? Все життя тут? - Так.
І під час війни була тут?
Так, я була тут.
Мабуть, важко тобі було?
Вибору не було. Я мусила працювати у борделі.
Вибач. Це було таке дурне питання.
Але зараз скажи...
ти коли-небудь думала про... Будь ласка.
- Ти думала про карєру моделі? - Ні.
Що ж... Вибач, будь ласка... У тебе дуже гарні риси.
Я думаю, ти нам ідеально підходиш. Приєднаєшся до нас?
- Якщо це робота. Мені потрібна робота. - Добре.
Мсьє Діор?
Будь ласка, не очікуйте від мене багато.
Я не справжня модель.
Моя люба. Поглянь. Будь ласка. Бачиш?
Бачиш? Прекрасна.
Прошу, скажи «так».
Я матиму за честь, якщо ти носитимеш мій одяг.
Я отримала вашу записку, гер Дінклаґе.
Подивися на це. «Агентові Вестмінстер»? Серйозно? Хочеш, щоб мене схопили?
- Я хотів, щоб ти відреагувала. - Погрожуючи? Ти здурів?
Хоча вигляд у тебе і справді пошарпаний.
Переховуєшся по темних кутках.
Як утікачу, тобі напевно не до вподоби тісні кімнатки.
Зловтішаєшся?
І як воно, не відчувати безмежної могутності Рейху
за кожним своїм обманом і примхою?
Це незнайоме відчуття. І небажане, як ти, мабуть, памятаєш.
Ти мене покинув.
Якби я не втік, мене б схопили.
Опір налетів з обшуком на церкву.
Хтось мене здав.
Не знаєш, хто б це міг бути?
Не знаю, звісно. Що ти хочеш?
Мені треба залягти на дно. Перепочити.
Потрібна допомога з проїзними документами. І готівка.
Справді? І це все?
Я живу під вигаданим імям.
Пітер Ленг, продавець шовку.
Можу бути діловим партнером.
Ні. Занадто ризиковано з тобою бодай якось контактувати.
Коко, я опинився в безвиході.
- У мене свої проблеми. - Я тобі допоможу.
Як? Знов затягнеш у темне болото?
Вертгаймери тримають мою компанію в зашморгу.
Я переконую Harper's написати статтю про мої парфуми.
Тому агент Вестмінстер має лишатися в могилі.
Якщо взнають, що я виконувала завдання Шелленберґа,
мені кінець.
У мене є всі підстави берегти цей секрет.
А документи?
Папери?
Думаєш, є такі, що повязують мене з нацистами?
У мене тут є людина, яка працювала на Шелленберґа.
Вона допомогла мені з прикриттям.
Можу попросити її довідатися.
Переконай мене в цьому, і тоді я подумаю про гроші.
Їдь за мною до готелю.
Подобається?
Це так званий швейцарський джаз.
Це Коко. Але з ким вона?
Невже дива ніколи не вичахнуть?
Ельза.
- Ти, як завжди, прекрасна. - Привіт.
Ти його знаєш?
Власне кажучи, знаю.
Він заборгував мені багато грошей. Цікаво, чи памятає.
Андре, це мій давній друг.
Приємно познайомитися. Я...
Це Шпац.
- Німець, попри акцент. - Помовч, Ельзо.
Це Пітер Ленг.
Потім поговоримо. Нам з Пітером є про що побалакати.
Так. Потім поговоримо.
Я не знаю.
А як думаєш, що це означає?
Що саме сказала Кармел Сноу?
Вона була дуже холодна, на диво, не надто балакуча.
Але вона прийшла до мене в ательє,
тому я приготував чудовий обід і показав їй ескізи.
І що було потім?
Вона їх забрала.
Нічого не сказавши?
Ані слова. Подякувала за обід, але про малюнки не сказала нічого.
Просто взяла їх. Це добре, правда?
Вона їх узяла. Нащо брати, якщо не сподобалися?
Але чому не похвалила, якщо сподобалися?
Я не знаю.
Може, не сподобалися,
а взяла, щоб не казати мені, що не подобаються.
Ну, я не знаю, що це означає.
Ненавиджу Кармел Сноу. Ненавиджу.
Ельза все знає. Вона може нас здати й вийти героїнею.
Це неможливо.
Забудь, що вона тобі дорога.
Як ми знаємо, британці завербували її, поки тримали за ґратами.
- Вона може працювати на МІ6. - Ні. Ні, ні.
Чому ти така впевнена?
Не намагайся настроїти мене проти Ельзи.
Коко, ти ж знаєш, що це правда.
Ні, перестань!
Ельза небезпечна для нас обох.
Дай їй спокій.
Ти можеш поговорити зі мною.
Твої біди. Я бачу їх в очах.
Бідолашний Фрідман.
Тані вже немає.
У центрі репатріації він спитав, чи я її знала.
А ти знала?
Людям потрібні відповіді.
Прості відповіді.
А їх нема.
Так.
Я її знала.
Вона була приємна й хоробра.
У цьому світі немає такого, в чому ти винна, Катрін.
Ти повинна мені вірити.
Тату, ти плачеш?
Іноді треба.
Може, вони допоможуть повернути компанію.
З цим обережніше.
Ситуація на війні може невдовзі змінитися на користь союзників.
Краще не повторювати мій досвід. Я шкодую, що вплутався у справи з ними.
Алло.
Крістіане, я сьогодні ліг подрімати, і наснилося, що ти
і твій брат тут.
Я думаю, важливо, щоб ми зібралися разом.
Приїжджайте до мене в гості.
Що ж, приємно це чути.
- Завтра. - Ні, завтра я не можу.
Приїжджай, на деньок.
Слухай, я б залюбки, але в мене зараз робота.
Треба зустрітися з журналісткою, яка пише про моду.
Робота. Ти забагато працюєш.
Я просто хочу, щоб бізнес розвивався якнайкраще,
і зараз більше ні на що не маю часу, тату. От і все.
Чому твій бізнес такий важливий? Сімя теж важлива.
Поїдь до брата. Привези його сюди.
Ні, батьку, я не маю часу.
Бізнес.
Не треба було відкривати свій бізнес.
Ти ж мав надійну роботу в Лелона.
Невже мої помилки нічого тебе не навчили?
Можливості не повинні переважати над стабільністю.
Поїдь до брата.
Катрін не в тому стані, бо інакше я б її попросив.
Можеш тільки ти.
Хоче, щоб я навідався до свого брата Бернара.
Навіщо?
Це неважливо.
Я не можу. Нікуди не можу їхати.
Я в курсі.
Ай, Жак. Будь ласка, не іронізуй.
Мабуть, піду я в бар, випю чогось.
Ти зі мною?
Хотів би. Та не можу.
Ну аякже.
Я не хочу бути ще одним тягарем.
Тобі треба моделювати.
Річ не лише в моделюванні.
Ще всі переймаються через ту Кармел Сноу.
Так, наче преса важливіша за виготовлення одягу.
Це прекрасно.
Вшануй батькове бажання. Навідайся до брата.
Кармел, я тут подумала.
Я справді хотіла б розповісти свою історію.
Дорогенька.
Стаття про твоє повернення в Париж –
одне з моїх найбільших сподівань, але недосяжне.
Я не розумію.
Чутки про тебе,
переступити через них буде неймовірно важко.
Ясно.
Але ти ж можеш спробувати переломити ситуацію.
У Harper's наполягають, щоб я й далі шукала чудову колекцію,
яка постане з попелу минулих пяти років.
Кармел, повертайся у Швейцарію.
Я покажу тобі, на що здатен справжній талант.
Авжеж, моя люба.
Буду на тому тижні.
Потрібно підігнати лижі для відпустки.
Фантастика! Це ж ідеально.
Покажу тобі найновіші аромати.
З нетерпінням чекаю.
Усе. Бувай.
Я поки що її не маю.
Тієї сукні, основної сукні, яка задасть тон
усій колекції.
ПСИХІАТРИЧНА ЛІКАРНЯ ЖАНА-ФІЛІППА БУРДОНА
Мсьє Діор, ваш брат на звичному місці.
Щойно прокинувся після денного сну.
До вечері він говорити не любить.
Я розумію. Хочу біля нього посидіти.
Бернар?
Це я. Крістіан.
Я посиджу біля тебе. Можна?
Помалюю трохи.
Ти це бачиш?
Отам.
Намалюй дерева.
Їхній танець нагадує мені людей.
Як з тобою тут обходяться?
Добре, якщо тобі до вподоби психлікарні.
А кому не хочеться зрідка побути в тиші й спокої?
Тиші тут удосталь.
А от спокою не дуже багато.
А ти? Як ти?
Працюю.
У мене тепер власне ательє, це велика відповідальність.
Нарешті я моделюю для себе.
Власний бізнес.
Що б сказала мама?
Я думаю, вона була б дуже незадоволена.
Татові невдачі.
Вона їх не витримувала.
Дуже чутлива була.
Це він винен...
правда ж?
Перетворив добрива на бізнес.
Керував фабрикою лайна, все втратив через біржовий крах
і вкрив ганьбою прізвище Діор.
Не забувай про її знаменитий указ.
«Більше ніколи прізвище Діор не зявиться на вітрині крамниці».
Ти все ще не малюєш дерева.
Ні, це дівчина, з якою я познайомився.
Марі-Тереза, модель, з якою ми працюємо.
Дівчина?
І ти?
Вона схожа на маму.
Може, й так.
Батько дзвонив.
Хоче, щоб ми до нього приїхали.
Ні. Ні. Це неможливо.
Добре було б.
Перестань, Крістіане. Ти мене нервуєш.
Я почну швидко дихати, і тоді всі позбігаються сюди.
Так. Нам такого не треба.
Ходімо. Прогуляємося.
Мені треба прогулятися.
Мсьє Діор дуже хотів особисто вас зустріти,
але йому раптово довелося поїхати до брата.
Він розгнівається за те, що ви мені показали ці малюнки?
Я хотіла, щоб ви одним оком глянули на його роботу.
Так.
Дякую.
Я б не витримала, якби ви побачили роботи
всіх інших паризьких модельєрів.
Так.
Я поки що її не бачу. Сукні, яка стане основною для колекції.
Я буду на звязку.
Я читаю про життя й природу.
Усі ми – з двох частин.
Верхня й нижня. Світло й темрява.
У кожному з нас
вони плавають, мов шари, відокремлені перетинкою.
Наша темна половина...
наш підспідок має залишатися там, притиснутий до землі.
Тільки тоді друга половина,
світло, зможе піднестися вгору.
Ось що ти маєш показати світові.
Скажи батькові, що я не можу приїхати додому.
Коко, є новина.
Сьогодні зустріч з моєю людиною.
Щось мутне затіваєш.
Ельзо, я прийшов допомогти.
Де Коко?
Твоя допомога нам ні до чого.
Я б не був такий впевнений.
По-моєму, ти у відчаї.
Ти у відчаї?
Ні. Я не відчуваю ані крихти відчаю.
А знаєш, я можу допомогти.
Я можу дещо роздобути.
Що саме?
Таке, в чому ти маєш потребу.
Знаєш, ми все життя мали справу з такими чоловіками, як ти.
Вона тебе наскрізь бачить.
Я теж.
Я знаю, що тобі потрібно.
Шпац пропонує нам допомогу.
Завтра сюди приїде Кармел Сноу.
Вас обох тут не повинно бути.
Але, Коко, ми...
ми ж... партнерки.
Ти розтелепа, от і все. Поглянь на себе.
Геть з моїх очей, Ельзо.
Вимітайся!
А ти роздобудь мені те, що я просила!
Я на хвилинку. Почекай тут.
Ти ж дістанеш те, що мені потрібно?
Коко відмовилася. Ненавидить мене. Завжди ненавиділа.
- Ельзо. - Що?
Ніхто тебе не ненавидить. Потерпи.
Я зустрінуся з людиною, яка допоможе.
Але ти для неї стараєшся, не для мене.
Тобі теж допоможуть. Добре?
Посидь.
Ми так довго переписувалися, що я й забула, який ти таємничий.
Невже я востаннє бачила тебе в кабінеті Шелленберґа?
Фройляйн Кляйн.
Я вдячна.
По дві таблетки вранці протягом трьох діб.
Дуже вам дякую.
АПТЕКА
Як він, дорогий Шелленберґ?
- А ти не чув? - Ні.
Його взяли данці.
Він давненько вже за ґратами.
І не мовчить.
А його матеріали? Документи?
Основну масу знищили, але...
Але?
Не всі. Забракло часу.
А як щодо операції «Модний капелюшок»?
Фіаско Шанель?
Точно не знаю.
Добрий день.
Добридень. Вибачте.
Мені потрібні ваші найкращі наркотики.
Я потім принесу рецепт, якщо ви...
- Ні. Сюди не можна. - Може, я просто...
- У мене ніж. - Допоможіть!
Ось посвідчення твоєї нової особи.
Моє той самий майстер підробляв.
Він молодець.
Наскільки?
Для нас – достатньо.
Що ти задумав для Шанель і її подружки?
Вже вирішив, небезпечні вони чи ні?
Пустіть! Не треба! Будь ласка!
- Пустіть мене! - Іди. Я потім тебе знайду.
Я не хочу з вами їхати! Ні! Будь ласка! Не треба.
Я не можу.
Боже мій.
Казковий аромат.
Флакончики з крамниць розлітатимуться.
То ти мені допоможеш?
Якби ж я могла.
Слухай, я не забула про всі твої заслуги перед модою.
Але, Коко, ти мусиш змиритися: деяких барєрів навіть я не здолаю.
Твоя нинішня репутація унеможливлює просування в нашому журналі.
Harper's хоче знайти
нового повоєнного візіонера, який відкриє для нас нову сторінку.
Світові не потрібні такі старенькі, як ми.
Нехай я стара, але ж не мертва.
Я жива, мене щодня відвідують ідеї. Нові ідеї.
Я маю працювати.
Але я опинилася в цій глушині, в цій тюрмі.
Світ, що колись прославляв мене,
тепер забув про все, що я зробила для моди й для світу.
Ні. Про тебе не забули.
Якщо ти не можеш про мене написати,
допоможи хоч в іншому.
Чим зможу, тим допоможу.
Візьмеш з собою кілька флакончиків
і передаси їх у руки важливим людям?
Якщо твої флакончики привезуть мені в готель, решту я зроблю.
Піду наріжу зелені.
На вечерю приготуємо салат.
Тату, я хотіла тобі щось сказати.
Я слухаю.
- Про дочку Фрідмана, Таню. - Ага?
Я тобі не все розповіла.
Чорт. Боже. Зараза.
Розбився.
Тату, ти чув, що я казала?
Трохи праворуч.
КРІСТІАН ДІОР
Моя мати жахнулася б.
Як красиво.
Тату?
Тату!
Ти саме вчасно.
- Як тобі, не завелике? - Ні, ні. Те, що треба.
А ти що скажеш? Не дуже велика?
Мені треба з тобою поговорити.
- Про що? - Тату.
Татусю. Таточку.
Дзвонила Катрін.
Помер твій батько.
Тату? Тату? Ні.
Тату, отямся. Тату? Тату!
Серце, коханий.
Зупинилося.
Батьку, я не маю часу.
Приїжджайте до мене в гості.
Я не маю часу.
Сімя теж важлива.
Усі ми – з двох частин.
Світло й темрява.
Відокремлені перетинкою.
Що ви накоїли?
Ось що ти маєш показати світові.
Де всі ескізи?
Знайшов.
Основний предмет.
БАРНИЙ КОСТЮМ
Переклад субтитрів: Олена Любенко