Stop!
INSPIRERET AF VIRKELIGE HÆNDELSER
Syng den igen, Coco. Syng den!
1905 MOULINS, FRANKRIG
Coco, de elskede dig.
- Din stemme... - Din dans stjal opmærksomheden.
De åd det råt.
Hele natklubben råbte "Elsa! Elsa!" De ville have dig til at smide kjolen.
Stop.
Er du sikker på, at jeg må blive? Jeg lover at betale, når jeg får pengene.
Ja, selvfølgelig.
Du er velkommen, så længe du har brug for det.
Lad os fejre vores første aften som samboer.
Ja! Vi fejrer det.
- Skål. - Skål.
- Har du altid villet være sangerinde? - Nej.
Men du er så talentfuld. Jeg er misundelig.
Jeg vil faktisk gerne lave hatte.
Måske en dag være designer. Kjoler.
- Mener du det? Hvor? - Paris, selvfølgelig.
Paris?
- Lad mig komme med. - Ja, du skal med.
Du har en flot stil.
Og så kan vi få det liv, vi fortjener.
Vi kunne arbejde sammen.
- Lov mig, at du tager mig med. - Det gør jeg, Elsa.
Det lover jeg. Vi skal altid være sammen.
Elsa, vågn op.
Goddag.
Det er dig. Du tog dig ellers god tid.
- Jeg var lige begyndt at falde til. - Du skal af sted nu.
Ja. Ja, naturligvis, min kære. Jeg finder lige mine ting.
- Du har ingen ting. - Vær nu ikke så studs.
Du fik dig selv smidt i fængsel. Hvad tænkte du på?
Det her var din sidste chance.
Loulou? Loulou?
- Goddag. Goddag. - Christian? Kom. Kom.
Lad mig vise Dem, hvad jeg forestiller mig.
Jeg ved, at De er bekymret for, om der er siddepladser til alle Deres gæster.
- Ja. Hvad skal vi dog gøre? - Vi bruger trappen.
Alle kan være her og her.
Og modellerne kommer ud af kabinen.
Vi kan anvende reposen som en del af scenen.
Ja.
Vi kan hænge gardiner her og her.
Det bliver pragtfuldt.
Og så skaber jeg en enorm blomsterbuket over pejsen.
Det bliver fantastisk.
Jeg ved ikke, hvad jeg skulle gøre uden Dem, Bérard.
Det er Deres tur til at stråle, min ven.
Strål. Nyd det.
- De oplever aldrig sådan et øjeblik igen. - Ja.
- Deres modehus bliver formidabelt. - Christian.
Monsieur Vigouroux er her, og han skal tale med Dem,
inden De tager til Deres fars begravelse.
Bare rolig. Jeg har alt under kontrol. Ær Deres far i fred og ro.
Det er så smukt. Jeg har aldrig set så pragtfuldt et hus.
Skønne, uovertrufne mand.
Monsieur Cardin, det er pænt af Dem at komme på besøg.
Madame.
Sidste gang, vi mødtes hos Lelong, var en mindeværdig oplevelse for mig.
Bare rolig, monsieur. Jeg beholder bukserne på denne gang.
Medmindre De foretrækker mig uden.
- For så... - Det er faktisk sådan,
at bukser er et krav for alle, der arbejder her.
Arbejder her?
- Tilbyder De mig et arbejde? - Vi mangler en chefskrædder.
Mig?
Hold da kæft.
Ja! Jeg begynder i dag.
Hvor er syerskerne?
Vi skal have ansat nogle flere. Deres kontor er ovenpå.
Jeg kan sy som fem eller ti syersker.
Jeg behøver aldrig at gå. Jeg behøver ikke at sove.
Goddag. Pierre Cardin, chefskrædder. En fornøjelse at møde Dem.
Goddag! Pierre Cardin, chefskrædder. En fornøjelse at møde Dem.
Vi er bagud, og I mangler i den grad personale.
Hver eneste talentfulde syerske arbejder allerede for en anden designer.
Monsieur Boussac og jeg ved, at hvis I ikke ansætter dem med det samme,
så når I aldrig jeres deadline.
Vi leder stadig.
Christian, undskyld, at jeg afbryder. Vi skal af sted til Callian.
Vi må begynde at lokke dem væk fra de andre modehuse.
Er det virkelig en mulighed?
Nej. Vi stjæler dem ikke fra vores venner.
Det er ikke tyveri, Christian. Omstændighederne kræver det.
- Den grænse vil vi ikke overtræde. - Det ved jeg.
Ja. Nej. Der må være en anden mulighed.
Venner eller ikke venner, hvis I ikke skaffer det, I mangler nu,
bliver I aldrig færdige til lanceringen.
Og så skal I stå til ansvar over for monsieur Boussac.
Christian, vi skal nå toget til Callian.
Jeg er ked af at bebyrde Dem med alt det her,
mens De sørger over Deres far. Beklager.
Ja, vi kondolerer, Christian.
Vi skal nok nå vores deadline.
Hvordan? Hvordan vil I det?
Er der nogen i Storbritannien, som du kan besøge?
- Hvorfor? - Du har brug for hjælp.
- Lottie, måske. Min halvsøster. - Hun har altid misundt dig.
Ja, fordi jeg var den sexede og uægte af os.
Kontakt hende. Jeg har pakket dine ting. Du skal væk herfra.
Jeg tager ingen steder.
Du kan ikke bare skubbe mig til side på den måde.
Du lover mig dit og dat og smider mig så på porten.
Det får du ikke lov til.
Du overfaldt en mand, fordi du ville skaffe stoffer.
Du blev anholdt netop, som jeg forsøger at genopbygge mit liv.
Undskyld. Jeg skal nok stoppe. Det lover jeg.
Du er ikke i stand til at love noget.
Det er ikke dig, der taler. Det er Spatz.
Lige siden den nazist kom hertil, har du opført dig som en galning.
- Lad være med at sige det ord. - Hvilket ord?
-"Nazist". Stop med at sige "nazist". - Det er jo det, han er, ikke?
Han er en forbandet nazist, som du ikke kan holde op med at kneppe.
Hvad sker der med mit liv? Du er udmattende.
Åh gud.
Du er tilbage.
- Hvordan var der i fængslet? - Maden var fremragende.
André, kom og sæt dig.
Jeg har planlagt en middag i morgen aften. Jeg inviterer også monsieur Lang.
Hvorfor dog det?
Han er her altid. Jeg kender ham knap nok.
- Han har sikkert ikke tid. - Han kommer.
Jeg har allerede inviteret ham. I er alle inviteret.
Jeg synes ikke, at det er nogen god idé.
Vær nu ikke så nervøs. Jeg skal nok være blid ved ham.
Hvis du kan lide ham, vil jeg også kunne.
Jeg er så glad for, at hospitalet lod dig komme for at tage afsked med Papa i dag.
- Jeg ligner en rigtig person. - Du er en rigtig person.
Men nu ligner jeg også en.
- Sidder kraven for snert? - Nej.
Nej. Den sidder rigtig godt. Som om den er lavet til mig.
Den er lavet til dig.
- Af dig? - Ja, til dig.
Vi skal gå nu.
- Du ser fantastisk ud. - Christian syede det til mig.
Er Raymond kommet?
Ja. Han er derude.
Han bekymrer sig om, hvem der taler til begravelsen.
Hvordan er vores storebrors humør i dag?
Dystert, som altid.
Ja, det er jo en begravelse.
Her er noget om min far, som få ved, men som er sandt.
Maurice Dior elskede skønhed.
Uheld i livet krævede dog, at han var ydmyg.
Så i stedet for at overøse os med rigdom
lærte han os... at arbejde hårdt.
At stræbe efter noget.
At være udholdende og værdige.
Og...
...der var kærlighed.
Og der var stolthed.
Og der var modgang.
Og nu er han her...
...på dette smukke sted...
...omgivet af mennesker, der elsker ham.
Så farvel, Papa.
Jeg håber, at du endelig fandt det, du ledte efter.
Godt sagt, Christian.
Måske var du lidt for blid ved ham.
Det gør mig ondt.
Deres ord var meget rørende.
Deres far var en god mand. Jeg kondolerer.
Raymond deltog ved krigens start. Han var med i de indledende slag.
- Var De? - Ja. Og så tilfangetaget.
Jeg blev faktisk kun tilbageholdt af tyskerne i et par måneder,
før de lod deres brutalitet få frit løb.
Forholdene var ikke så horrible, som de snart ville blive.
Vidste De, at Christian også blev indkaldt til den franske hær?
- Var du i kamp? - Næsten ikke.
Kan du forestille dig mig i kamp?
Jeg kan ikke engang forestille mig dig i uniform.
Monsieur Dior.
Jeg har en gave til Dem og Deres familie.
Monsieur Friedman, det er Granville-roser. Min fars yndling.
- Hvor vidste De det fra? - Jeg har en gartnerbod i byen.
Jeg bestilte en sending af dem, og de ankommer i morgen.
Jeg planter dem for Dem.
- Tak. - Det var så lidt.
Catherine.
Monsieur Friedman.
Hvorfor vil De ikke fortælle mig, hvad der skete med min datter?
Hvad taler han om?
Min datter Tania var i samme lejr som Catherine.
Jeg kan ikke hjælpe Dem. Beklager.
- Nå, monsieur Lang... - Nej, nej. Han foretrækker Spatz.
Ja, det har jeg hørt.
Er det tysk?
- Ja. - Nej, det er ikke.
Det er det.
- Det her er jo dejligt. - Mere vin til bordet? Måske?
Vi har helt sikkert brug for noget mere vin herovre.
Men jeg foretrækker monsieur Lang nu for tiden.
Spatz er et øgenavn, jeg har samlet op gennem årene.
Drik nu ikke for meget. Du skulle nødig ryge i fængsel igen.
Ja, jeg er nemlig en hærdet forbryder nu.
Nå, monsieur Lang, hvad lavede De under krigen?
Altså, jeg solgte tekstil. Gjorde jeg ikke?
André, min kære. Peter gider ikke at tale om sine forretninger.
- Lad os bestille. - Hvad med Dem? Hvad lavede De?
- Jeg kæmpede for Frankrig. - Ja, André var meget modig.
- Har De fasan i aften? - Nej, mademoiselle. Kun ged.
Ged?
Franskmændene var meget heldige,
at de havde Dem til at kæmpe så drabeligt på slagmarken.
Var De i hæren?
- Kamp ligger ikke til min natur. - Er De sikker på det?
- Temmelig sikker, ja. - Er det sandt?
- Hvad ligger så til din natur? - Ikke alle er egnede til vold, Elsa.
Og jeg har altid foretrukket en blidere vej.
Ja, du er den følsomme type.
Du er mere til kærlighed end til kamp. Sådan er monsieur Lang.
- Der er desværre ikke fasan i aften. - Ged til hele bordet?
- Gå Deres vej. - Jeg beklager.
Jeg forsøger at følge med i, hvem min moster omgås.
Undskyld mig.
Hun har et godt hjerte og kommer nemt på afveje.
- Du behøver ikke at beskytte mig. - Men det føler jeg.
Nej, bare... Nej, kom nu. Mere.
Hvem solgte De så tekstiler til under krigen?
Formentlig ikke franskmændene.
Altså, min kære dreng, jeg solgte til dem, der købte.
At sørge for sig selv er den eneste måde at vinde en krig på.
Vinde.
Hvad så med rigtigt og forkert? Godt og ondt?
To sider af samme mønt, ikke? Vender man den, er det på eget ansvar.
Jeg ville sige, at den holdning er vældig kynisk og fej.
- Undskyld mig? - Skal jeg gentage det?
Nej, han skal ikke.
Monsieur Lang, vil du ikke eskortere mig ud til dametoilettet?
Med glæde.
Jeg ved ikke, hvad De har på min moster, men jeg finder ud af det.
Og jeg ved, at De ikke er den, De siger, at De er.
- Der kan man se. - André, hold nu op.
- Hvorfor siger du ikke, hvad der foregår? - Åh, min kære dreng.
Lad os ikke bekymre os om det, vi ikke kan forstå.
- Hvad fanden laver du? - Jeg nyder en fornøjelig middag.
For helvede. Hvor meget længere har du planer om at blive her?
Jeg har mine papirer. Nu skal jeg bare have mine penge.
Og du er sikker på, at Schellenberg-missionen er begravet?
Jeg har fået at vide, at intet kan forbindes til dig.
Jeg skal mødes med min advokat i morgen.
Når jeg har fået alt på plads med Wertheimer-brødrene,
opretter han en fond, og så kan du hæve pengene.
Der vil være mere end nok, til at du kan klare dig.
Coco... Pengene.
Hvis du vil have dine penge,
må du holde lav profil og holde dig fra min nevø.
Jeg er ret sikker på, at det var en forfærdelig idé at starte dit eget.
Nå? Hvorfor det?
- Der er uheld i familien. - Christian skaber sit eget held.
Ingen skaber deres eget held. Det er absurd.
Catherine, din appetit... Den er ved at komme tilbage.
Ja. Tak.
- Og kommer du tilbage til Paris nu? - Jeg bliver her lidt længere.
Hvorfor? Nu, når Papa ikke er her, kan du vende tilbage til Paris.
- Du kan komme, når du vil. - Hun bliver. Kan du ikke være ligeglad?
Måske bryder hun sig ikke om dem, du omgås.
Hele familien samlet. Hvor skønt.
Det er en skam, at Papa ikke kan se det. Gad vide, om han kan høre os nu.
Han er svævet over på den anden side.
Er det ikke rigtigt, Christian? Er du stadig besat af den slags?
Alt det tarotvrøvl?
- Forhåbentlig er du vokset fra det. - Vi kan tale om noget andet.
Da Christian var dreng, kunne han ikke få nok af det.
Han ville altid gerne vide, hvad der ville ske, før det skete.
Måske bør du opsøge en spåkone angående din kjolefabrik
og spørge hende, hvad der vil ske.
Stop så.
Så kan hun sørge for, at der ikke sker det samme som med din anden virksomhed.
Det kunstgalleri, du åbnede og kørte i sænk.
Stop så.
Vi havde sådan et smukt hjem, da vi voksede op i Granville.
Jeg bliver ved med at tænke på det år, da far mistede familievirksomheden.
Stop, Raymond.
Vi havde intet valg og måtte flytte herud i denne gudsforladte ødemark.
Var det derfor, du forsøgte at begå selvmord?
Det fik jeg ud af kroppen for 30 år siden. Jeg forsøgte, mislykkedes og hadede det.
Det var rædselsfuldt at være vidne til fars ruin,
og vi vil ikke have, at det samme sker for dig, Christian.
Stop så.
Jeg forsøger bare at leve mit liv.
Så du er skabt til storhed. Er det sådan?
Dit liv er så vigtigt. Og hvad er vores liv så?
Du bør selv komme og se, hvad Christian er ved at opbygge.
Han åbner om et par måneder.
I er alle velkomne til at komme og se det.
Jeg vil vide, hvor mange kjoler der skal til
for at slette det, der skete med Catherine.
Med Bernard.
- Jeg har det faktisk meget bedre. - Hold din kæft.
Jeg forsøger bare at beskytte dig, min kære bror.
Vores forældre er væk nu, og som den ældste Dior tilfalder det mig.
Jeg vil ikke have, at der sker det samme for dig, Christian.
Fiasko.
Hvad laver du herude helt alene?
André er så mistænksom over for Spatz. Det bekymrer mig.
Ja. André er ved at lægge to og to sammen.
Det er kun et spørgsmål om tid, tror jeg.
Hele mit liv, mine venner, mine elskere. Alle efterlader mig.
Alle forlader mig altid.
Jeg har virkelig forsøgt at komme videre
og opbygge et liv fra ruinen.
Vi er mere end bare summen af vores tragedier, håber jeg.
Min barndom. Sat af på et børnehjem, uønsket, uelsket.
Nej.
Vi kan stadig være der for hinanden.
Som da vi var unge.
Ja.
Det kan vi.
Og for André.
Han er så sød.
Jeg synes, at du skal fortælle ham sandheden.
Hvad mener du?
Jeg... Du må stoppe alle de her løgne
og fortælle ham, hvad der skete med Spatz. Og hvad vi gjorde.
- Han tilgiver dig. Det gør han. - Lad nu være.
Han må ikke finde ud af det.
Se, hvad det her bedrageriske liv har gjort ved os.
Vi gemmer os fra verden og fra hinanden.
Nu har du chancen. Du har en ægte chance.
Så bare vær ærlig, min kære.
- Vær ærlig. - Nej. Jeg vil ikke miste ham igen.
Det ville tage livet af mig.
Det sker ikke. Det er det, jeg siger. Det sker ikke.
Tilgivelse. Den har du brug for. Den har jeg brug for.
Bed André om den.
- Jeg går med dig. - Nej, du skal af sted.
- Vi går ind sammen. - Du kan ikke være her.
- Vi kan gøre det sammen. Jeg er der. - Du kan ikke blive her.
- Nej. Nej. - Jeg er hos dig. Kom nu.
Vær nu ikke bange. Vi fortæller ham det.
- For helvede, du er... Jeg hader dig. - Vær nu ikke bange.
- Jeg hader alt ved dig. Gå med dig! - Nej, du gør ikke. Stop!
Du forstår ikke verden. Det har du aldrig gjort!
- Du skal være ude inden i morgen! - Coco, det mener du ikke.
Du skal aldrig tale til mig igen.
Åh gud.
Elsa. Hvad er der? Hvad... Hvad er der sket?
Åh, Jacques. Personaleproblemet i atelieret.
Zehnacker sagde, at du ikke kan nå i mål uden en syerske.
Ja, det ved jeg, men...
Og?
Og, altså...
Succes må ikke afhænge af, at jeg skader mine meddesignere, vores venner.
- Vi må finde en anden måde. - Det ved jeg, at du gør.
Jeg er nødt til at sige farvel.
Jeg flytter ind hos Lottie.
Jeg kan nemt være rejst, når du kommer tilbage.
Hun glæder sig sådan til at se mig.
Min advokat ringede for at sige, at Wertheimer-brødrene vil indgå en aftale.
Han bor på det gods, som de har valgt til vores forhandlinger.
Jeg er sikker på, at det hele ordner sig.
De vil åbenbart mødes på neutral grund.
Som om Schweiz ikke allerede er neutralt nok.
Det er ret langt væk.
Jeg er først tilbage sent i aften.
Du smider mig ud, men beholder Spatz i dit liv...
Det er skændigt.
Så er det her vel farvel.
Der var så smukt.
Ja. Lykkeligere tider.
Indtil de ikke var det længere.
Hvor er alle henne?
- Raymond kørte Bernard tilbage. - Allerede? Jeg ville sige farvel.
Du bør komme til Paris med mig.
Det er ikke nogen god idé, at du bliver her.
Jeg lovede far at gøre haven færdig.
Vil du hjælpe ham med at plante roserne?
- Du har ikke sovet, vel? - Det har du heller ikke.
Jeg har sovet dårligt siden lejrene.
Det monsieur Friedman sagde i går, om at du kender hans datter... Passer det?
Kendte du hende?
Er det sandt? Kendte du hende?
Catherine.
Catherine, hvis der er noget, du ikke siger, så skal du sige det nu.
Sig det til nogen.
Kom.
Tania er død.
Hun døde lige foran mig, og hun fik en forfærdelig død.
Tania og jeg var venner.
Vi var i den samme modstandsgruppe, så vi kendte hinanden fra før lejrene.
Vagterne nød at sulte os.
Tania var syg, så jeg stjal lidt ekstra brød.
Det var et mirakel, at jeg overhovedet kunne stjæle noget som helst.
Men det gjorde jeg.
Jeg gav det til hende, men vagterne gik deres runde og fandt det.
Hun havde det stadig i hænderne, da de kom ind.
De troede, at det var hende, der havde stjålet mad.
De begyndte at banke hende.
Jeg ville lægge mig imellem, men jeg var for bange.
Tania sagde ikke noget. Hun tog bare imod.
De bankede hende, indtil hendes tænder faldt ud.
Og så slæbte de hende væk
og smed hende ind i ovnene, mens hun stadig var i live.
I var kun børn.
Jer begge to.
Små børn.
- Hvordan har hun det? - Hun sover.
Vi har ingen anelse om, hvad hun gennemlevede.
Jeg kan ikke forestille mig det. Det er endeløst.
Hun er stærk. Hun finder en vej frem.
Jeg ved ikke.
Det gør hun.
Hun har dig.
- Hvor står vi så? - På tærsklen til fremgang.
På Deres anmodning har vi lagt sag an på to kontinenter,
og sagerne er under behandling i Paris og New York.
Wertheimer-brødrene er indtil videre ikke kommet med udspil.
Hvorfor?
Fordi de for nylig hørte om Deres møde med Carmel Snow.
En sand ven. Jeg vidste, at hun ville være der for mig.
Wertheimer-brødrene virker meget bekymrede for,
om Deres nye duft ender i Neiman Marcus' hænder.
Det bør de også være. Og vi stopper ikke der.
Saks. Bergdorf's. Vi presser dem, indtil vi kvæler dem.
Jeg tror, at de er parate til at indgå forlig.
På hvilken måde?
De kommer om et par dage med deres franske og amerikanske advokater,
og så forhandler vi.
- Jeg begynder endelig at nære håb. - Endelig? Godt.
Vær forsikret om, at vi skaffer Dem en hæderlig sum.
Hæderlig? Jeg slår mig aldrig til tåls med hæderlig.
Jeg vil fandeme have det hele.
Her er det, vi skal have forberedt.
Vi bør kunne nå Bérards fest.
Ja. Ja. Vi kan godt nå det.
Er du sikker på, at du vil med?
Ja. Det bliver rart at komme ud og se vores venner.
Det var rædselsfuldt at være vidne til fars ruin,
og vi vil ikke have, at det samme sker for dig, Christian.
Er du sikker på, at du ikke vil overnatte? Der kommer vist regn.
Nej, jeg må se min nevø.
- Stadig ingen chauffør? - Nej.
Jeg kan nu godt lide uafhængigheden.
Hallo?
Hallo. Lottie. Hej.
Hej. Det er din søster.
Nej. Den anden søster. Det er Elsa.
Jeg har villet ringe til dig. Jeg...
Undskyld.
Ja. Det er sørme sent.
Undskyld. Jeg...
Altså...
Jeg har savnet dig.
Der er opstået en mulighed for, at jeg kan komme tilbage til London.
Jeg tænkte, at jeg ville besøge dig.
Hvad?
Hvorfor ikke?
Jeg ved godt, at jeg har begået fejl.
Jeg var såret, og jeg blev vred, men...
Er du selv perfekt? Jeg er ikke.
Nej, det må du ikke kalde mig. Jeg...
Det må du ikke sige. Du...
Jeg er din søster!
Det er jeg! Jeg...
Goddag.
Jeg venter bare på, at regnen stopper. Jeg kan ikke se ud af forruden.
De er velkommen til at blive, så længe De vil.
- Hvor er De på vej hen? - Hjem.
Er det langt herfra?
Ikke så meget længere. Et hotel i Lausanne.
Et hotel?
- Jeg troede, at De sagde "hjem". - Ja, jeg bor der.
- Jaså. Det er da usædvanligt. - Ikke for mig.
Det føles hjemligt, at folk tager sig af mig.
- Hvor kommer De fra? - Jeg er fra Frankrig.
En flygtning.
På en måde.
Jeg har ikke været i kirke i mange, mange år.
Jeg opvoksede på et børnehjem, der var drevet af nonner.
- Et hæsligt sted. - Det må have været svært.
Og er De nu i Lausanne med Deres familie?
Min nevø er her med sin datter. Og der er en ven, der bor hos mig.
- Flere flygtninge? - Ja.
Men ikke rigtig familie.
Hvad er en familie for Dem?
Er De alene her?
Når De går, fortsætter jeg med at stoppe sokker,
indtil jeg vågner med et sæt og indser, at jeg sidder foran pejsen.
Ja. Jeg var alene, før De kom.
De er heldig, at De har nogen at tage hjem til.
En ven. En nevø, som De holder af.
Nogen, der venter på Dem.
Det er vist stoppet med at regne.
De kan godt køre hjem nu. Vær sammen med Deres familie.
Jeg hører, at Carmel Snow besøgte dit atelier og blev i over en time.
Hun kunne lide det, hun så. Pas du hellere på, Christian.
Du skulle aldrig have afslået mit tilbud om samarbejde.
- Der er plads til, at vi alle lykkes. - Ja, ja. Nogle af os vil lykkes.
Hvordan går det med din kollektion? Går alt efter planen?
- Vi har et personaleproblem. - Madame Zehnacker ringede.
Hun sagde, at I er på jagt efter nogle syersker.
Jeg kan sende dig en, men flere kan jeg ikke undvære.
Tak, Cristó. Vi har brug for cirka 30.
Tredive? Så mange finder du aldrig.
Du bliver nødt til at skære halvdelen af din kollektion væk. Måske mere.
Nej. Det kan jeg ikke.
Christian, jeg sagde jo, at du var nødt til at planlægge forud.
Uden syersker kan du aldrig nå de fastsatte frister.
Vi finder ud af noget.
Du må hellere skynde dig. Ellers er løbet kørt.
Jeg tror på dig. Du finder en måde at løse det på,
så du ikke ender, som Raymond sagde.
Er her nogen?
Elsa.
Hvordan har du det?
Du virkede lidt desperat til middagen i aftes.
Jeg har det fint. Gå din vej.
Jeg hørte, at du skændtes med Coco. Hun vil ikke have mere med dig at gøre.
Det kan man jo ikke bebrejde hende, vel?
Lad være med at tale om Coco.
Du må være så oprevet.
Men jeg har måske noget her, der kan hjælpe dig.
- Jeg vil ikke have din hjælp. - Vil du ikke?
Har du glemt, at jeg ved, hvem du i virkeligheden er?
Du er nazist.
Ja... Den del har jeg ikke glemt.
Men alligevel... Værsgo.
- Hvad er det? - En afskedsgave.
Til din tur.
Kan du huske, at jeg sagde, at jeg kan skaffe dig det, du har brug for?
Jeg bryder mig ikke om din britiske accent, Spatz.
- Den er jævn. - Ja?
- Din mor? - Ja.
Og fra hvilket lurvet lille hjørne af England kom hun fra?
Jeg er af kongelig afstamning. Der er blåt blod i mine årer.
Lad være med at røre mig.
Jeg vil bare høre det.
Jeg vil bare høre det blå blod.
Det er vidunderligt.
Det er helt sikkert blåt blod.
Og jeg giver det præcis det, det higer efter.
Du bør tage det.
Min søster Lottie og jeg har lagt så mange skønne planer.
Hun elsker mig. Hun forguder mig. Jeg skal bo hos hende i England.
En ægte søster?
- Ja. - Det er da skønt.
Så behøver du ikke længere at lade, som om Coco er din søster.
Hold kæft.
Coco vil savne mig, når jeg er væk.
- Hun har brug for mig. - Nej, Elsa.
Hun har aldrig haft brug for dig, og det tror jeg også, at du har indset.
Men det lyder da dejligt.
Hav et godt liv med din søster Lottie.
Jeg har en ægte søster, der elsker mig, din nar.
Jeg har ikke brug for dig eller Coco!
Det kunstgalleri, du åbnede og kørte i sænk.
Jeg vil vide, hvor mange kjoler
der skal til for at slette det, der skete med Catherine.
Med Bernard.
Efter Dem, madam.
Hvor er alle henne?
Uvejret jagede dem væk. Vi har strømafbrud.
- Ved De, om Elsa Lombardi er tjekket ud? - Ikke så vidt jeg ved, mademoiselle.
Tak.
Min kære?
Mødet gik godt. Jeg tror, at de vil forhandle...
...og det fik mig til at tænke.
Jeg vil tale med dig.
Jeg er ked af det, jeg sagde i aftes. Jeg blev så bange.
Elsa?
Åh...
Åh gud.
Vågn op!
Elsa!
Hjælp! Elsa!
Elsa, vågn op!
Åh, Elsa.
Åh, min skat.
Christian. Jeg hørte en lyd.
Jeg troede, at jeg var alene.
Det ved jeg. Det er sent.
Jeg prøvede at finde en måde, vi kan få den hjælp, vi har brug for.
- Og? - Det kan ikke lade sig gøre.
Men måske kan vi udskyde det.
Flytte lanceringsdatoen. Eller vente til næste sæson.
Nej, jeg kan ikke lade det slå fejl.
Gør, hvad der skal til.
Er De sikker?
Så skal vi hyre folk ind fra andre modehuse.
Gør det.
Vi er nødt til at overleve.
Lov mig, at du tager mig med.
Det gør jeg, Elsa. Det lover jeg.
Vi skal altid være sammen.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith