Ne!
VALÓS ESEMÉNYEK ALAPJÁN
Énekeld el újra, Coco! Kérlek!
MOULINS, FRANCIAORSZÁG
Coco, imádtak!
- A hangod... - A táncod vitte a műsort.
Teljesen elbűvölte őket.
Az egész klub a nevedet kántálta. Azt akarták, hogy vetkőzz le!
Elég már!
Biztos nem baj, ha itt alszok?
Kifizetem, amint pénzhez jutok.
Dehogy baj.
Addig maradsz, amíg szeretnél.
Ünnepeljük meg, hogy beköltöztél!
Igen! Koccintsunk rá!
- Egészségedre! - Egészségedre!
Mindig énekes akartál lenni?
Nem.
De olyan tehetséges vagy!
Úgy irigyellek!
Szívem szerint kalapokat készítenék.
Talán egy nap tervező leszek. Ruhatervező.
Tényleg? Hol?
Hát Párizsban!
Párizsban?
Én is jövök!
Mindenképpen!
Remek stílusod van.
Akkor olyan életünk lehet, amit megérdemlünk.
Dolgozhatnánk együtt.
Ígérd meg, hogy magaddal viszel!
Megígérem, Elsa.
Megígérem.
Örökké együtt leszünk.
Elsa, ébredj!
Szia!
Hát itt vagy!
Nem sietted el.
Már kezdtem megszeretni a helyet.
Ideje mennünk.
Igen. Igen, hogyne, drága. Összeszedem a holmimat.
Nincs semmilyen holmid.
Ne légy velem ilyen!
Börtönbe zárattad magad.
Mégis mit képzeltél?
Ez volt az utolsó esélyed.
Loulou? Loulou?
Szevasz! Szevasz!
Christian? Gyere csak!
Megmutatom, hogyan képzeltem el.
Tudom, amiatt aggódsz, hogy a vendégeid nem tudnak hová ülni.
Igen. Hogyan oldjuk meg?
Nos, majd a lépcsőt használjuk.
Itt mindenki elfér.
A modellek a kabinból jönnek ki.
A lépcső előtti rész a színpad része lenne.
- Igen. - Itt és itt lehetne függöny.
Káprázatos lesz.
Készítek egy gigantikus virágcsokrot a kandalló fölé.
Bámulatos lesz.
Nem tudom, mihez kezdenék nélküled, Bérard.
Most eljött a te időd, barátom.
Tündökölj! Élvezd ki!
- Az életben egyszer adódik ilyen. - Igen.
- A házad zseniális lesz. - Christian!
Monsieur Vigouroux van itt, beszélni szeretne önnel,
mielőtt elindul az édesapja temetésére.
Kérlek, ne félj!
Minden a legjobb kezekben van.
Nyugodtan gyászold az édesapádat!
Ez gyönyörű! Még sosem láttam ilyen szép házat!
Maga elképesztő, csodálatos ember!
Monsieur Cardin, örülünk, hogy beugrott hozzánk!
Madame!
Az utolsó találkozásunk Lelongnál igen emlékezetes volt.
Ne féljen, Monsieur! Most nem veszem le a nadrágomat.
Hacsak nem kifejezetten ezt kéri,
- ez esetben... - Nos, ami azt illeti,
a dolgozóinknak kötelező a nadrág hordása.
A dolgozóknak?
Most munkát ajánl nekem?
Kell egy vezető szabó.
Én?
Baszki!
Igen! Már ma kezdek.
Hol vannak a varrónők?
Még fel kell vennünk őket.
Az irodája az emeleten lesz.
Én varrok öt vagy tíz helyett.
El sem megyek. Aludnom sem szükséges.
Jó napot! Pierre Cardin, a vezető szabó.
Nagyon örvendek!
Jó napot! Pierre Cardin, a vezető szabó.
Nagyon örvendek!
Le vagyunk maradva, és nagy a munkaerőhiány.
A tehetséges varrónők már mind foglaltak.
Monsieur Boussackal tudjuk, ha nem veszel fel embereket most,
- akkor sosem készülsz el időre. - Folyamatban van.
Christian, bocsáss meg a zavarásért!
El kell indulnunk Callianba.
Muszáj áthívnunk őket más házaktól.
Ez is egy lehetőség?
Nem. Nem lopunk a barátainktól.
Ez nem lopás, Christian.
A körülmények követelik meg.
- Nem akarjuk átlépni ezt a határt. - Tudom.
Nem. Biztos van más megoldás.
Bárhogy is nézzük, ha nem szerzed meg azonnal, amit kell,
akkor nem készültök el.
És akkor Monsieur Boussackal kell elszámolnotok.
Christian, el kell érnünk a vonatot Callianba.
Bocsánat, hogy ezzel terheljük, miközben az apját gyászolja.
Elnézést!
Igen, részvétünk, Christian.
Kész leszünk időre.
Hogyan? Mégis hogyan?
Nincs valaki Angliában, akit meglátogathatsz?
Miért?
Segítségre van szükséged.
Lottie, talán. A féltestvérem.
Ő mindig irigykedett rád.
Mert én voltam a vonzó, törvénytelen lány.
Hívd fel! Összepakoltam a holmidat.
Nem maradhatsz.
Nem megyek sehova.
Nem lökhetsz folyton félre!
Fűt-fát ígérsz nekem, aztán félredobsz.
Nem hagyom magam.
Rátámadtál egy férfira, hogy kábítószert szerezz.
Letartóztatnak, amikor próbálom visszaépíteni az életemet.
Sajnálom! Leállok vele, ígérem.
Nem vagy olyan állapotban, hogy ígérgess.
Ezek nem a te gondolataid. Spatzé.
Amióta itt van az a náci, őrült nőszeméllyé váltál.
- Ne mondd ezt! - Mit?
„Náci.” Ne mondd, hogy „náci”!
Dehát az, nem?
Egy rohadt náci, akivel folyton összefekszel!
Mivé lett az életem? Annyira fárasztó vagy!
Istenem!
Visszatértél.
Milyen volt a börtön?
Ötcsillagos.
André, ülj le mellénk!
Foglaltam asztalt mindannyiunknak holnap estére.
Monsieur Langgal együtt.
Mégis miért?
Folyton a lakosztályodban van. Én pedig alig ismerem.
Nos, biztosan nem ér rá.
Eljön. Már meghívtam.
Mindenki eljön.
Nem tartom jó ötletnek.
Ne félj! Nem fogom kivallatni.
Ha kedveled, én is kedvelni akarom.
Örülök, hogy a kórház elengedett apa temetésére!
Újra embernek nézek ki.
Az is vagy!
De most már úgy is nézek ki.
Nem szoros a gallér?
Nem.
Nem. Pont megfelel.
Mintha rám szabták volna.
Rád is szabták.
Te készítetted?
Igen, neked.
Indulnunk kell.
Igazán fess vagy.
Christian készítette nekem.
Raymond megérkezett már?
Igen. Odakint van.
Amiatt aggódik, ki fog beszélni a temetésen.
Milyen a bátyánk kedve ma?
Rossz, mint mindig.
Nos, temetésre megyünk.
Mondok valamit édesapámról, amit nem sokan tudnak, de attól még igaz.
Maurice Dior szerette a szépséget.
Ám a balszerencse visszafogottságra kényszerítette.
Így ahelyett, hogy vagyonnal árasztott volna el,
kemény... munkára tanított minket.
Hogy legyen életcélunk.
Hogy méltósággal viseljük magunkat.
És...
szeretet is volt benne.
Büszkeség.
Persze ott voltak a nehézségek is.
És most itt van...
e csoda szép helyen...
a szerettei körében.
Ég veled, papa!
Remélem, megtalálod, amire vágytál!
Szépen szóltál, Christian.
Talán túlságosan is visszafogottan.
Őszinte részvétem!
Nagyon megható volt a beszéde.
Az édesapja kedves ember volt.
Részvétem!
Tudtad, hogy Raymond harcolt a háború elején?
Részt vett az első harcokban.
- Valóban? - Igen. Aztán fogságba estem.
Őszintén szólva csupán pár hónapig raboskodtam a németeknél,
csak utána fordultak át a teljes brutalitásba.
Akkor még nem voltak olyan rettenetesek a körülmények.
És azt tudtad, hogy Christiant is behívták a francia seregbe?
- Harcoltál is? - Nemigen.
El tudsz képzelni harc közben?
Egyenruhában is alig!
Monsieur Dior!
Ajándékot hoztam a családjának.
Monsieur Friedman, Granville rózsák. A papa kedvencei.
Honnan tudta?
Van egy növénystandom a városban.
Rendeltem egy szállítmányt, holnapra érkezik meg.
Elültetem a kertjükbe.
- Köszönjük. - Nagyon szívesen.
Catherine!
Monsieur Friedman!
Kérem, miért nem árulja el, mi történt a lányommal?
Miről beszél ez a férfi?
A lányom, Tania, ugyanabban a táborban volt, mint Catherine.
Nem segíthetek önnek. Sajnálom!
Szóval, Monsieur Lang...
Ó, nem. Ő a Spatzot szereti.
Igen, hallottam.
Ez német?
- Igen, az. - Nem az.
Az.
Mily kellemes csevegés!
Esetleg kérjünk még egy kis bort?
Határozottan kérjünk még bort!
De mostanában inkább Monsieur Lang vagyok.
A „Spatz” csak úgy rám ragadt.
Ne igyál sokat!
Nehogy megint börtönbe kerülj!
Igen, lassan visszaeső bűnöző leszek.
Szóval, Monsieur Lang,
pontosan mit csinált a háború alatt?
Nos, hát, textilekkel kereskedtem, nem?
André, drágám, Peter nem szeretne az üzletről beszélgetni.
- Rendeljünk! - És ön? Ön mit csinált?
A franciákért harcoltam.
Igen, André nagyon bátor volt.
Mondja, van fácánjuk?
Nem, mademoiselle. Csak kecske.
Kecske?
Milyen szerencsések ezek a franciák! A harctéren is ilyen szenvedélyes volt?
Ön szolgált?
Sajnos nem vagyok harcos természetű.
Ez biztos?
- Egészen biztos. - Valóban?
Akkor milyen természetű vagy?
Nos, nem mindenki kedveli az erőszakot, Elsa.
Én mindig is gyengédebb lelkű voltam.
Igen, igazán érzékeny vagy.
Inkább amolyan romantikus fajta. Ilyen ez a Monsieur Lang!
Sajnos ma nincs fácán.
Hozhatom a kecskét?
- Menjen már innét! - Elnézést!
Csak próbálom megismerni a néném barátait.
Elnézést, uram!
Nagy a szíve, könnyen félrevezetik.
Tudod... engem nem kell megvédened.
Úgy érzem, muszáj.
Nem... Nem, még többet, na!
Mondja csak, kinek árult textileket a háború alatt?
Gondolom, nem a franciáknak.
Nos, drága fiam, azzal kereskedtem, aki megvette.
Tudja, csak úgy lehet megnyerni a háborút, ha az ember vigyáz magára.
Megnyerni...
Mi van a jó és a rossz oldallal?
A nemessel és a gonosszal?
Ugyanannak az éremnek a két oldala, nemde?
Dobja fel, és meglátja!
Szerintem ön határozottan cinikus és gyáva ember.
- Pardon? - Megismételjem?
Nem kell.
- Monsieur Lang, kikísérnél a mosdóba? - Örömmel.
Nem tudom, mivel tartja sakkban a nénémet, de rá fogok jönni.
És tudom, hogy nem az, akinek mondja magát.
- Valóban? - André, kérlek!
- Miért nem árulja el, mi folyik itt? - Ó, drága fiam!
Ne aggódjunk amiatt, amit mi nem érthetünk!
- Mit művelsz? - Én? Egy kellemes vacsorát költök el.
A pokolba már! Meddig akarsz még itt maradni?
A papírok megvannak.
Most már csak a pénzem kell tőled.
És a Schellenberg-ügy el lett feledve?
Azt mondták, semmi sem köthet hozzá, igen.
Holnap találkozok az ügyvédemmel.
Miután mindent elrendeztem Wertheimerékkel,
nyit egy számlát, amiről leveheted a pénzt.
Az bőven elég lesz a boldogulásodhoz.
Coco, a pénz!
Ha kell a pénzed,
kerüld a feltűnést és maradj távol az unokaöcsémtől!
Véleményem szerint a saját üzlet rettenetes ötlet, Christian.
Valóban? Miért?
A balszerencse családi örökség.
Christian a maga szerencséjének kovácsa.
Olyan nincs. Ez abszurd elképzelés.
Catherine, kezd visszatérni az étvágyad.
Igen. Köszönöm.
Akkor most már visszajössz Párizsba?
Egy kicsit még itt maradok.
Micsoda? Most, hogy a papa meghalt, visszatérhetsz Párizsba.
Bármikor eljöhetsz.
Itt marad. Miért izgat ez téged?
Lehet, nem szívleli a szokásos társaságodat.
Együtt az egész család. Mily csodás!
Kár, hogy a papa nem érte meg!
Vajon most hall minket?
Ő eltávozott a túlvilágba.
Jól mondom, Christian?
Még mindig a megszállottja vagy a tarot-kártyás sületlenségnek?
Vagy remélhetőleg már kinőttél belőle.
Válthatnánk témát?
Christian kisfiúként folyton azt bújta.
Minden jövőbeli történésről tudni akart.
Talán elmehetnél egy jósnőhöz a ruhagyárad miatt,
hátha ő tudja, mi lesz vele!
Elég, kérlek!
Még meg is akadályozhatja azt, ami a másik vállalkozásoddal történt,
a csúfos kudarcot vallott galériáddal.
Kérlek, hagyd abba!
Granville-ben olyan szép otthonunk volt!
Folyton eszembe jut az az év, amikor apa üzlete bebukott.
Raymond, kérlek!
És hogy muszáj volt ideköltöznünk, ebbe az Isten háta mögötti lyukba.
Ezért akartál öngyilkos lenni?
Azon már 30 éve túlléptem. Megpróbáltam, nem sikerült, nem tetszett.
Szörnyű volt látni apa csődjét,
és nem akarjuk, hogy te is a sorsára juss, Christian.
Kérlek, kérlek, hagyd abba!
Én csak próbálom élni az életemet.
Tehát biztosra veszed a sikert. Így látod?
A te életed nagyon fontos, a mi életünk akkor nem számít?
Nézzétek meg a saját szemetekkel, hogy Christian min dolgozik!
Pár hónap, és nyitás.
Mindannyiótokat szívesen látlak.
Áruld el: hány ruhát kell készítened ahhoz,
hogy semmissé tedd a Catherine-nel
és a Bernarddal történteket?
Már sokat javultam.
Te hallgass!
Én csak téged védelek, drága öcsém.
Mivel a szüleink nincsenek többé, a legidősebb Diorként ez az én feladatom.
Nem akarom, hogy te is erre a sorsra juss, Christian.
A kudarcra.
Mit csinálsz itt egyes-egyedül?
André nagyon gyanakszik Spatzra.
Aggaszt.
Igen.
Hát, André lassan rájön a dologra.
Csupán idő kérdése.
Az egész életem arról szól, hogy a barátaim, a szeretőim mind elhagynak,
sosem maradnak mellettem.
Én próbáltam továbblépni,
életet építeni erre a lelkemben tátongó űrre!
Hát, nem a tragédia teszi az embert, legalábbis remélem.
Gyerekként leadtak az árvaházba, nem kellettem nekik, nem szerettek.
Nem.
Mi még ott lehetünk egymásnak, tudod.
Mint amikor fiatalok voltunk.
Igen.
Bizony.
És Andréért.
Ő annyira jólelkű!
Szerintem el kéne mondanod neki az igazat.
Miről beszélsz?
Én... Véget kell vetned a hazugságoknak,
mondd el neki, mi történt Spatzcal, mit tettünk!
- Meg fog bocsátani. Tényleg. - Ne mondd ezt!
Nem tudhat róla. Nem.
Látod, mit tett velünk ez a temérdek hazugság!
Elrejtőztünk a világ elől, önmagunk elől.
Itt a lehetőség. A nagy lehetőség.
Csak légy őszinte, drágám!
- Légy őszinte! - N... Nem veszíthetem el újra.
Azt nem élném túl.
Nem, nem fogod. Ezt magyarázom neked.
Nem fogod.
Szükséged van a megbocsátásra.
Ahogy nekem is.
Kérd André bocsánatát!
- Veled megyek. - El kell menned.
- Bemegyünk együtt. - Nem maradhatsz itt.
- Együtt! Veled leszek! - Nem maradhatsz!
- Nem, nem. - Melletted. Gyere!
Ne félj! Menjünk, mondjuk el neki!
- Az Istenért, te... Gyűlöllek! - Ne félj!
- Egyszerűen gyűlöllek! Tűnj innen! - Nem, nem gyűlölsz. Elég!
Nem érted a világ működését. Sosem értetted.
Egy napot kapsz, hogy elmenj!
- Coco, ezt nem gondolhatod komolyan. - De igen.
Soha többé ne szólj hozzám!
Ó, Istenem!
Elsa!
Mi a baj? M...
Mi történt?
Ó, Jacques!
A munkaerőhiány a műteremben...
Zehnacker azt mondta, varrónők nélkül nem fog menni.
Igen, tudom, de...
- Nos? - Nos, tudod...
az én sikerem nem mehet a kollégáim, a barátaink kárára.
Ezért keresnünk kell egy másik megoldást.
És meg is lesz, tudom.
El kell búcsúznom a családomtól.
Beköltözök Lottie-hoz.
Lehet, már nem is leszek itt, mire visszatérsz.
Már izgatottan vár.
Az ügyvédem hívott, hogy Wertheimerék hajlandóak megegyezni.
Egy villában van, amit a tárgyalás helyszínéül jelöltek ki.
Biztos, hogy minden megoldódik.
Egy semleges helyszínen akarnak tárgyalni.
Mintha Svájc nem lenne elég semleges.
Messze van.
Csak későn érek vissza.
Engem kidobsz, Spatzot pedig megtartod...
Milyen dolog ez?
Akkor most búcsút intünk egymásnak.
Annyira szép volt!
Igen. Boldogabb időket éltünk.
Aztán átfordultak rosszabbra.
Hová lett mindenki?
- Raymond visszavitte Bernardot. - Máris?
El akartam tőlük búcsúzni.
Vissza kéne jönnöd velem Párizsba.
Szerintem nem jó, hogy itt maradsz.
Megígértem a papának, hogy befejezem a kertet.
Segítesz neki a rózsákkal?
Nem aludtál, igaz?
Te sem.
A tábor óta nem igazán alszok.
Amit Monsieur Friedman mondott tegnap,
hogy ismerted a lányát, az igaz?
Ismerted őt?
Így volt? Ismerted őt?
Catherine!
Catherine, ha elhallgatsz valamit, azt el kell mondanod nekem!
Vagy valaki másnak!
Menjünk!
Tania meghalt.
A szemem előtt halt borzalmas halált.
Barátok voltunk.
Ugyanabban a lázadócsoportban voltunk, így már a tábor előtt ismertük egymást.
Az őrök mindig éheztettek minket.
Tania beteg lett, így loptam neki egy kis kenyeret.
Csoda volt, hogy egyáltalán el tudtam csenni.
De sikerült.
Elvittem neki,
de az őrök épp körbejártak, és megtalálták.
Még a kezében volt, amikor bejöttek.
Azt hitték, ő lopta el az ételt.
Elkezdték verni.
Közbe akartam lépni, de túlságosan megrémültem.
Tania semmit sem mondott. Szótlanul tűrte.
Addig verték, míg ki nem estek a fogai.
Aztán elhurcolták,
és még élve bedobták a kemencébe.
Még csak gyermekek voltak.
Mindketten.
Kicsi gyermekek.
Hogy érzi magát?
Most alszik.
Nem is tudjuk, min ment keresztül valójában.
El sem tudom képzelni.
Végeláthatatlan szenvedésen.
Erős lány.
Magára talál.
Nem is tudom.
Így lesz.
Hiszen itt vagy neki.
Tehát hogy állunk most?
Az előrelépés határán.
Az útmutatása alapján két kontinensen indítottunk pert,
Párizsban és New Yorkban is.
Wertheimerék mostanáig nem voltak hajlandóak válaszolni az ajánlatainkra.
Miért?
Mert most megneszelték a Carmel Snow-val való találkozásodat.
Igazi barát. Tudtam, hogy segíteni fog nekem.
Wertheimerék igencsak aggódnak,
hogy az új parfümje Neiman Marcusnál köt ki.
Helyes. És nem állunk meg.
Saks. Bergdorf’s.
Nyomást gyakorlunk rájuk, amíg meg nem fulladnak.
Szerintem készek alkut kötni.
Miféle alkut?
Pár nap múlva idejönnek a francia és amerikai ügyvédeikkel,
és tárgyalni fogunk.
Végre kezdek bizakodó lenni.
Végre? Remek!
És biztosítom, takaros összeget kap majd.
Takarosat?
Nekem nem kell a takaros.
Én az egészet akarom, a fenébe is!
A következőkre kell felkészülnünk...
Időben hazaérünk Bérard partijára.
Igen. Odaérünk.
Biztosan el akarsz menni?
Igen. Jót fog tenni, hogy a barátaink között leszek.
Szörnyű volt látni apa csődjét,
és nem akarjuk, hogy te is a sorsára juss, Christian.
Tényleg nem maradsz itt? Esőre áll az idő.
Nem, az unokaöcsémhez kell mennem.
- Még mindig nincs sofőröd? - Nincs.
Szeretem a függetlenséget.
Halló?
Halló! Lottie! Szervusz!
Szia! Itt a nővéred!
Nem. Nem, a másik testvéred, Elsa.
Már akartalak hívni. Én...
Bocsánat!
Tényleg. Egek, tényleg késő van!
Bocsánat! Hát...
Hát...
hiányoztál!
És lehetőségem nyílt visszamenni Londonba,
így arra gondoltam, meglátogatnálak.
Micsoda?
Miért nem?
Tudom, hibáztam.
Megbántódtam, és dühös lettem, de...
Te tökéletes vagy? Mert én nem.
Ne nevezz így! Én...
Ne mondj ilyet! N...
Dehát a nővéred vagyok!
Az vagyok! Az...
Jó estét!
Várok itt pár percet.
Nem látok ki a szélvédőn.
Nyugodtan itt maradhat, amíg csak szeretne.
Merrefelé tart?
Haza.
Messze van?
Nem annyira.
Egy lausanne-i hotel az.
Egy hotel?
- Nem otthont mondott? - De, ott élek.
Szokatlan.
Nekem nem.
A gondoskodás jelenti az otthont.
Hová valósi?
Francia vagyok.
Menekült.
Valahogy úgy.
Hosszú évek óta nem jártam templomban.
Egy árvaházban nőttem fel, amit apácák vezettek.
Szörnyű hely volt.
Biztosan nehéz volt.
És most Lausanne-ban van a családjával?
Az unokaöcsémmel és a kislányával.
És egy barátnőm is velem van.
- Ők is menekültek? - Igen.
De ők nem egészen a családom.
Mit jelent önnek a család?
Egyedül van itt?
Ha elmegy, én visszatérek a zoknijaim foltozásához,
amíg el nem szenderedek a kandalló előtt.
Igen,
egyedül, mint amíg meg nem jelent.
Szerencsés, hogy várja valaki.
Egy barát.
Egy unokaöcs, akiről gondoskodhat.
Akik várják önt.
Szerintem elállt az eső.
Most már nyugodtan hazamehet.
A családjához.
Úgy hallottam, Carmel Snow a műtermedben járt, és egy órán át ott volt.
Tetszett neki, amit látott.
Vigyázz, Christian!
Nem kellett volna visszautasítanod engem.
Mindannyian lehetünk sikeresek.
Igen, igen. Páran sikerre is visszük.
Alakul már a kollekciód?
Minden a terv szerint alakul?
Nem találunk embereket.
Felhívott Madame Zehnacker.
Mondta, hogy varrónőket kerestek.
Tudok egyet küldeni, de többet nem nélkülözhetek.
- Köszönöm, Cristó. Úgy 30 kéne. - Harminc?
Annyit nem fogsz találni.
A felére kell csökkentened a kollekciódat. Vagy akár tovább is.
Nem. Azt nem tehetem.
Christian, én mondtam, hogy tervezz előre!
Varrónők nélkül nem leszel kész időre.
Valahogy megoldjuk.
Gyorsan csináld, különben neked véged!
Én hiszek benned. Megtalálod a siker módját,
nem jutsz arra a sorsra, amit Raymond mondott.
Van itt valaki?
Elsa!
Hogy vagy?
Tegnap este elég kétségbeesettnek tűntél.
Jól vagyok. Menj el!
Hallottam, összevesztél Cocóval.
Többé látni sem akar.
Nem hibáztathatod.
Kérlek, ne beszélj Cocóról!
Nagyon zaklatott lehetsz!
De kedvesem, van itt valami,
ami segíthet rajtad.
- Nekem nem kell a segítséged. - Nem?
Elfelejtetted, hogy ismerem az igazi énedet?
Náci vagy.
Nos,
ezt én sem felejtettem el.
De mindegy is, tessék!
- Mi ez? - Búcsúajándék.
Az útra.
Emlékszel? Mondtam, hogy megszerzem, amit kell.
Tudod, nem tetszik nekem a brit akcentusod, Spatz.
- Olyan közönséges! - Igen?
- Az édesanyád oldaláról, igaz? - Arról.
Anglia melyik koszos sarkában született?
Én királyi származású vagyok, tudod?
Kék vér folyik az ereimben.
Ne érj hozzám!
Csak hallani akarom.
Hallani akarom ezt a kék vért.
Finom.
Ez valóban kék vér.
És én megadom neki, amire vágyik.
Fogadd el!
Tudod, Lottie húgommal máris vannak terveink.
Szeret engem. Egyenesen imád.
Elmegyek hozzá Angliába.
Egy igazi húg?
- Igen. - Ez remek.
Többé nem kell úgy tenned, mintha Coco húga lennél.
Hallgass!
Coco hiányolni fog.
- Szüksége van rám. - Nem, Elsa.
Sosem volt rád szüksége, szerintem most már te is tudod.
De csodásan hangzik.
Minden jót Lottie húgoddal!
Ott az igazi húgom, aki szeret, te barom!
Nem kellesz, Coco sem! Senki! Én...
A csúfos kudarcot vallott galériád.
Áruld el: hány ruhát kell készítened ahhoz, hogy semmissé tedd a Catherine-nel
és a Bernarddal történteket?
Tessék csak, madam!
Hová tűnt mindenki?
A vihar elijesztette őket.
Elment az áram.
Tudja, hogy Elsa Lombardi kijelentkezett-e már?
Nem tudok róla, mademoiselle.
Köszönöm.
Kedvesem?
A megbeszélés jól sikerült.
Szerintem hajlandóak tárgyalni...
ami gondolkodásra késztetett.
Szeretnék beszélni veled.
Sajnálom, amit tegnap mondtam. Megijedtem.
Elsa?
Ó, Istenem...
Uramisten!
Ébredj!
Elsa!
Valaki segítsen! Elsa!
Elsa, térj magadhoz!
Ó, Elsa!
Ó, drágám!
Christian! Zajt hallottam.
Azt hittem, egyedül vagyok.
Igen. Későre jár.
Próbáltam kitalálni, hogyan szerezzünk segítséget.
- És? - Nem fog menni.
De elnapolhatjuk.
Áttesszük az indulás dátumát.
Vagy megvárjuk a következő szezont.
Nem, nem vallhatok kudarcot.
Vessen be minden eszközt!
Biztos benne?
Akkor más házaktól kell átcsábítanunk a munkaerőt.
Csinálja!
Fent kell maradnunk.
Ígérd meg, hogy magaddal viszel!
Megígérem, Elsa.
Megígérem.
Örökké együtt leszünk.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra