Liaukis!
ĮKVĖPTA TIKRŲ ĮVYKIŲ
Padainuok dar kartą, Koko. Prašau.
1905 M. MULENAS, PRANCŪZIJA
Koko, tu jiems patikai.
- Tavo balsas... - Tavo šokis buvo įspūdingas.
Visi liko sužavėti.
Visi tik ir skandavo: „Elza!“ Jie norėjo, kad nusimestum drabužius.
Liaukis.
Aš tikrai galiu pasilikti?
Pažadu, sumokėsiu iškart, kai tik gausiu pinigų.
Taip, žinoma.
Gali gyventi čia tiek, kiek reikia.
Atšvęskim, kad tapome kambario draugėmis.
Taip! Atšvęskim.
Į sveikatą.
Ar tu visad svajojai tapti dainininke?
Ne.
Bet tu tokia talentinga.
Aš tau pavydžiu.
Iš tikrųjų tai aš svajoju gaminti skrybėles.
Ir vieną gražią dieną tapti dizainere. Kurti sukneles.
Tikrai? Kur?
Paryžiuje, kur daugiau?
Paryžiuje?
Ir aš noriu į Paryžių.
Tu privalai ten gyventi.
Esi labai stilinga.
Ir tada gyvensim savo svajonių gyvenimą.
Galėtume kartu dirbti.
Pažadėk, kad pasiimsi mane kartu.
Pažadu, Elza.
Duodu žodį.
Mes visad būsim kartu.
Pabusk, Elza.
Sveika.
Čia tu.
Kažkodėl nelabai skubėjai.
Man jau pradėjo čia patikti.
Paskubėk.
Gerai. Taip, žinoma, brangute. Tik susirinksiu daiktus.
Tu neturi daiktų.
Nebūk su manim tokia grubi.
Patekai už grotų.
Ką tu sau galvojai?
Eilinį kartą susimovei.
Lulu?
Labutis.
Kristianai? Eikš.
Parodysiu, ką sugalvojau.
Žinau, tu jaudiniesi, kad nėra pakankamai vietos visiems svečiams susodinti.
Taip. Ir ką mums daryti?
Na, panaudosime tam laiptus.
Visi susės čia ir čia.
Modeliai išeis iš kabinos.
O laiptų aikštelė taps scenos dalimi.
Taip.
Pakabinsim užuolaidas čia ir čia.
Bus nepakartojama.
Ant židinio atbrailos padėsiu didžiulę gėlių puokštę.
Bus žavinga.
Nežinau, ką be tavęs daryčiau, Berarai.
Tai tavo sėkmės viršūnė, drauge mano.
Suspindėk. Mėgaukis tuo.
Antrą kartą to nebus.
Taip.
- Tavo mados namai bus nuostabūs. - Kristianai.
Atėjo mesjė Vigoru, jis nori su tavim pasikalbėti,
kol neišvažiavai į tėvo laidotuves.
Prašau. Dėl nieko nesijaudink.
Aš viskuo pasirūpinsiu.
Ramiai palydėk tėvą į paskutinę kelionę.
Labai gražu. Nesu matęs tokių rafinuotų namų.
Mielas, nuostabus žmogau.
Mesjė Kardenai, malonu, kad užsukai.
Madam.
Mūsų susitikimas pas Lelioną buvo neužmirštamas.
Nesijaudink, mesjė. Šįkart kelnių nenusimausiu.
Nebent tau labiau patinku be jų,
- tokiu atveju, žinai... - Na, tiesą sakant,
visi, kurie čia dirba, turi būti su kelnėmis.
Čia dirba?
Siūlai man darbą?
Mums reikia vyriausiojo siuvėjo.
Aš?
Velnias.
Taip! Pradedu šiandien.
Kur dirba siuvėjos?
Mums dar reikia jų pasisamdyti.
Tavo kabinetas - viršuje.
Aš galiu siūti už penkias ar dešimt siuvėjų.
Galiu niekur iš čia neiti. Galiu nemiegoti.
Sveiki. Pjeras Kardenas, vyriausiasis siuvėjas.
Malonu susipažinti.
Sveiki! Pjeras Kardenas, vyriausiasis siuvėjas.
Malonu susipažinti.
Mes atsiliekam nuo numatyto termino, be to, tau trūksta darbuotojų.
Visos talentingos siuvėjos jau dirba pas kitus dizainerius.
Na, mes su mesjė Busaku manom, kad jei greitu laiku jų nepasisamdysi,
iki numatyto termino tikrai nespėsi.
Mes jų ieškome.
Kristianai, atsiprašau, kad trukdau.
Metas važiuot į Kaljaną.
Privalom jas nusiviliot iš kitų mados namų.
Ar tai tinkamas variantas?
Ne. Mes jų nevogsime iš savo draugų.
Ne, tai ne vagystė, Kristianai.
Šito reikalauja aplinkybės.
- Tai riba, kurios nenorime peržengti. - Aš suprantu.
Taip. Ne, turėtų būti kita išeitis.
Na, draugai jie ar ne, bet jei tučtuojau nesusirasi siuvėjų,
nespėsi iki pristatymo datos.
Turėsi pasiaiškinti mesjė Busakui.
Kristianai, pavėluosim į traukinį į Kaljaną.
Labai atsiprašau, kad užkroviau ant tavo pečių šias problemas,
kai gedi savo tėvo.
Užjaučiu.
Taip, mūsų užuojauta, Kristianai.
Mes suspėsime iki numatyto termino.
Kaip? Kaip jūs tai padarysit?
Ar yra kas nors Didžiojoje Britanijoje, ką galėtum aplankyti?
Kodėl klausi?
Tau reikia pagalbos.
Gal Lotė? Mano netikra sesuo.
Na, ji visuomet tau pavydėjo.
Taip, nes aš buvau seksuali ir neteisėta dukra.
Susisiek su ja. Aš supakavau tavo daiktus.
Tau reikia išvažiuoti.
Niekur aš nevažiuosiu.
Negali stumdyti manęs pirmyn atgal.
Pažadėti tą ir aną, o paskiau išmesti kaip nereikalingą.
Aš šito tau neleisiu.
Tu pasikėsinai į žmogaus gyvybę, kad gautum narkotikų.
Tave areštavo, kai tuo tarpu aš bandau susigrąžinti savo gyvenimą.
Atleisk man. Pažadu, daugiau jokių narkotikų.
Tavo pažadai nieko nereiškia.
Tu kalbi Špaco lūpomis.
Nuo tada, kai tas nacis čia pasirodė, elgiesi kaip pamišėlė.
- Neminėk šito žodžio. - Kokio žodžio?
Nacis. Neminėk jo.
Jis ir yra nacis, ar ne?
Sumautas nacis, su kuriuo negali nustot dulkintis.
Kur krypsta mano gyvenimas? Tu varai mane iš proto.
O Dieve.
Tu namie.
Kaip patiko cypėje?
Puikus maistas.
Andrė, prašau, prisėsk prie mūsų.
Užsakiau mums vakarienę rytojaus vakarui.
Kartu su mesjė Lengu.
Kodėl?
Jis nuolatos būna tavo apartamentuose. O aš jo beveik nepažįstu.
Na, abejoju, ar jis galės.
Jis sutiko.
Aš jį jau pakviečiau.
Kaip ir jus.
Nemanau, kad tai gera mintis.
Tik nereikia nervintis. Aš gražiai su juo elgsiuos.
Tau jis patinka, noriu, kad ir man patiktų.
Labai džiaugiuos, kad tave išleido iš ligoninės atsisveikinti su tėčiu.
Atrodau kaip normalus žmogus.
Tu ir esi normalus žmogus.
Bet dabar toks ir atrodau.
Neveržia apykaklė?
Ne.
Ne. Jis kaip tik.
Lyg būtų pasiūtas specialiai man.
Jis ir pasiūtas specialiai tau.
Tu pasiuvai?
Taip, tau.
Mums metas.
Atrodai nuostabiai.
Kristianas pasiuvo jį man.
Reimondas jau čia?
Taip. Jis lauke.
Nerimauja, kas pasakys kalbą per laidotuves.
Kokia mūsų vyriausiojo brolio nuotaika šiandien?
Niūri, kaip visada.
Na, juk laidotuvės.
Pasakysiu apie savo tėvą kai ką, kas mažai žinoma, bet yra tiesa.
Morisas Dioras mylėjo grožį.
Bet nesėkmės išmokė jį nuolankumo.
Tad jis neapipylė mūsų turtais,
bet mokė mus sunkiai dirbti.
Siekti savo tikslo.
Atkakliai ir ištvermingai dirbti.
Ir...
jo gyvenime nestigo meilės.
Pasididžiavimo.
Ir sunkumų.
Dabar jis atguls čia...
šioje gražioje vietoje...
apsuptas jį mylinčių žmonių.
Sudie, tėti.
Tikiuosi, pagaliau radai tai, ko ieškojai.
Graži kalba, Kristianai.
Gal kiek per švelni jam.
Užjaučiu dėl netekties.
Labai jautrūs žodžiai.
Jūsų tėvas buvo geras žmogus.
Užuojauta.
Žinai, Reimondas buvo kovotojų gretose nuo karo pradžios.
Jis dalyvavo pirmuosiuose mūšiuose.
- Tikrai. - Taip. Vėliau patekau į nelaisvę.
Na, tiesą sakant, vokiečių nelaisvėje išbuvau tik kelis mėnesius,
tada jie dar negarsėjo savo žiauriu elgesiu.
Sąlygos tik vėliau tapo nepakenčiamos.
Žinojai, kad Kristianas irgi buvo pašauktas į prancūzų kariuomenę?
Tu irgi kariavai?
Beveik ne.
Įsivaizduoji mane kariaujantį?
Net neįsivaizduoju tavęs su uniforma.
Mesjė Diorai.
Turiu dovaną jums ir jūsų šeimai.
Mesjė Frydmanai, tai Granvilio rožės. Mano tėčio mėgstamiausios.
Kaip jūs sužinojot?
Aš turiu sodo prekių parduotuvę.
Užsakiau jų daugiau, bet jas atveš tik rytoj.
Pasodinsiu jas už jus.
- Ačiū. - Man bus malonu.
Katrina.
Mesjė Frydmanai.
Prašau, kodėl nenori pasakyti, kas nutiko mano dukrai?
Apie ką jis kalba?
Mano dukra Tania buvo vienoje stovykloje su Katrina.
Aš negaliu jums padėti. Atleiskite.
Taigi, mesjė Lengai...
Ne. Jam patinka, kai jį vadina Špacu.
Taip, aš girdėjau.
Ar tai vokiškas vardas?
- Taip. - Ne.
Taip.
Na, labai miela.
Gal dar vyno?
Mums tikrai reikėtų dar vyno.
Bet dabar norėčiau, kad mane vadintų mesjė Lengu.
Špacas - sena mano pravardė.
Daug negerk.
Juk nenori vėl atsidurti cypėje.
Taip, esu užkietėjusi nusikaltėlė.
Taigi, mesjė Lengai,
ką veikei karo metu?
Na, užsiėmiau tekstilės prekyba.
Andrė, branguti, Piteris nenori kalbėt apie savo verslą.
Užsisakykim.
O tu? Ką tu veikei?
Kariavau už Prancūziją.
Taip, Andrė buvo labai drąsus.
Ar šįvakar turite fazanienos?
Ne, madmuazele. Tik ožkienos.
Ožkienos?
Na, esu įsitikinęs, prancūzams labai pasisekė,
kad tu taip aršiai už juos kovojai mūšio lauke.
Tu tarnavai?
Deja, kariauti nebūdinga mano prigimčiai.
Esi tikras?
- Šimtu procentų, taip. - Nejaugi?
O kas būdinga tavo prigimčiai?
Na, ne visiems priimtinas smurtas, Elza.
Švelnumas man arčiau širdies.
Taip, tu labai jautrus.
Labiau mylėtojas nei kovotojas. Toks jau mūsų mesjė Lengas.
Deja, šįvakar fazanienos nėra.
Užsisakysite ožkienos?
- Eikite jau. - Labai atsiprašau.
Man tiesiog rūpi, su kuo leidžia laiką mano teta.
Atsiprašau, pone.
Ji yra labai dosni ir patikli.
Žinai... Tau nereikia manęs saugoti.
Jaučiu, kad privalau.
Ne, dar... Ne, nagi, pilkit daugiau.
Sakyk, kam pardavinėjai tekstilę karo metu?
Kaip suprantu, ne Prancūzijai.
Na, brangus mano berniuk, pardavinėjau visiems, kas pirko.
Supranti, rūpinimasis savimi - vienintelis būdas laimėti bet kokį karą.
Laimėti.
O kaip tai, kas teisinga ir klaidinga?
Gėris ir blogis?
Tai vienos monetos pusės, nemanai?
Renkiesi savo rizika.
Sakyčiau, kad tai visiškas cinizmas ir bailumas.
- Atsiprašau? - Nori, kad pakartočiau?
Ne, jis nenori.
Mesjė Lengai, gal palydėtum mane į damų kambarį?
Mielai.
Nežinau, kuo tau užkliuvo mano teta, bet būtinai sužinosiu.
Ir žinau, kad nesi tas, kuo apsimeti.
- Nejaugi? - Andrė, prašau.
- Kodėl ji nepaaiškina, kas vyksta? - Mano mielas berniuk.
Nesijaudinkim dėl to, ko negalime suprasti.
- Ką, po galais, tu darai? - Vakarieniauju malonioje draugijoje.
Po galais, kiek ilgai dar čia būsi?
Na, dokumentus jau turiu.
Dabar tik laukiu pinigų iš tavęs.
Esi tikras, kad Šelenbergo užduotis neiškils aikštėn?
Man pasakyta, kad su tavim jos niekas nesieja.
Rytoj susitinku su savo juristu.
Kai išspręsiu visus reikalus su Verthaimeriais,
jis įsteigs fondą, iš kurio galėsi pasiimti pinigus.
Jų tau užteks viskam.
Koko, pinigai.
Jei nori gaut pinigų,
sėdėk tyliai ir laikykis atokiau nuo mano sūnėno.
Esu įsitikinęs, kad pradėti savo verslą yra kvaila mintis, Kristianai.
Tikrai? Kodėl gi?
Mūsų šeimą persekioja nesėkmės.
Kristianas kuria savo sėkmę.
Niekas nekuria savo sėkmės. Tai absurdas.
Katrina, matau, sugrįžo tavo apetitas.
Taip. Ačiū.
Gal dabar jau grįši į Paryžių?
Dar kurį laiką pabūsiu čia.
Kodėl? Dabar, kai tėčio nebėra, galėtum grįžt į Paryžių.
Ir gyventi ten tiek, kiek nori.
Ji lieka čia. Kas tau darbo?
Gal jai nepatinka draugija, su kuria tu susidedi.
Susirinko visa šeima. Kaip smagu.
Gaila, kad tėtis to nemato.
Įdomu, ar jis mus girdi.
Dabar jis išskrido anapus.
Ar ne, Kristianai?
Tebesi apsėstas tais dalykais?
Tomis nesąmonėmis su taro kortomis?
Noriu tikėti, kad pagaliau subrendai.
Galėtume pakeisti temą?
Vaikystėje Kristianas buvo tiesiog apsėstas.
Visad norėjo žinoti, kas jo laukia.
Gal tau reikėtų pasikalbėt su būrėja apie savo suknelių fabriką,
paprašyti jos, kad nuspėtų, kas bus.
Prašau, liaukis.
Ji galėtų tau padėti išvengti to, kas nutiko su kitu tavo verslu -
meno galerija, kurią įkūrei ir sužlugdei.
Prašau, liaukis.
Granvilyje mes turėjome tokius gražius namus.
Vis prisimenu tuos metus, kai tėvas prarado šeimos verslą.
Reimondai, prašau.
Ir kaip buvome priversti kraustytis čia, į Dievo užmirštą dykynę.
Ar todėl bandei nusižudyti?
Tai nutiko prieš 30 metų. Aš pabandžiau, man nepavyko ir nepatiko.
Buvo skaudu matyti tėvo žlugimą,
tikrai nenorėtume, kad ir tau taip nutiktų, Kristianai.
Prašau, gana jau.
Aš tik noriu gyvent savo gyvenimą.
Tai tau nulemta didybė, taip?
Tavo gyvenimas - itin svarbus, o mūsų?
Tau reikėtų atvažiuot ir pažiūrėt, ką daro Kristianas.
Atidarymas - jau po kelių mėnesių.
Kviečiu jus visus atvykti.
Man įdomu, kiek suknelių
galėtų atlyginti tai, kas nutiko Katrinai.
Bernarui.
Tiesą sakant, man dabar daug geriau.
Patylėk.
Tik bandau apsaugoti tave, brangus broli.
Dabar, kai tėvų nebėra, tai yra mano, vyriausiojo Dioro, pareiga.
Nenorėčiau, kad ir tau nutiktų tas pats, Kristianai.
Žlugimas.
Ką čia darai vienui viena?
Andrė įtarinėja Špacą.
Tai kelia man nerimą.
Taip.
Na, Andrė nori sužinoti tiesą.
Tai tik laiko klausimas, manau.
Mane nuolatos palieka draugai ir mylimieji,
visą mano gyvenimą.
Aš šitaip stengiausi judėti į priekį,
pasistatyti iš tų griuvėsių gyvenimą.
Na, mūsų gyvenimas - ne vien tragedijos, aš tikiuosi.
Na, mano vaikystė našlaičių namuose, buvau nelaukta, nemylima.
Ne.
Žinai, mes vis dar galime palaikyti viena kitą.
Kaip jaunystėje.
Taip.
Taip, vis dar galime.
Ir palaikyti Andrė.
Jis labai mielas.
Manau, kad turėtum pasakyt jam teisybę.
Ką turi galvoje?
Privalai nutraukti melo grandinę
ir pasakyti jam apie Špacą, apie tai, ką mes padarėm.
- Jis tau atleis. Tikrai. - Nekalbėk niekų.
Jam negalima žinot. Jis negali to sužinot.
Pažvelk, ką melas padarė mums.
Mes slepiamės nuo pasaulio ir viena nuo kitos.
Dabar tu turi progą. Puikią progą.
Tiesiog būk nuoširdi, brangute.
- Būk nuoširdi. - Ne, aš negaliu jo netekti dar kartą.
Aš numirčiau.
Ne, nenumirtum. Patikėk manim.
Nenumirtum.
Atleidimas. Tau jo reikia.
Man jo reikia.
Paprašyk Andrė atleidimo.
- Aš eisiu kartu. - Ne, tau reikia išvažiuoti.
- Nueisim kartu. - Tu nebegali čia gyventi.
- Galime eiti kartu. Aš būsiu šalia. - Tu nebegali čia būti.
- Ne. - Aš būsiu šalia. Nagi.
Nebijok. Eikim ir pasakykim jam.
- Po galais, tu... Nekenčiu tavęs. - Nebijok.
- Nekenčiu visko tavyje. Palik mane! - Ne, tu negali manęs nekęsti.
Tu nieko nesupranti. Niekada nesupratai.
Kad rytoj nebūtų čia tavo nė kvapo!
- Koko, tu nerimtai. - Dar ir kaip rimtai.
Daugiau niekada su manim nekalbėk.
O Dieve.
Elza.
Kas yra?
Kas atsitiko?
Varge, Žakai.
Tas darbuotojų trūkumas ateljė.
Zenaker sakė, kad be siuvėjų nieko nebus.
Taip, žinau, bet...
Ir?
Na, supranti...
dėl savo sėkmės negaliu kenkti kolegoms dizaineriams, savo draugams.
Reikia surast kitą išeitį.
Tu ją būtinai surasi.
Einu su visais atsisveikinti.
Pagyvensiu pas Lotę.
Kai grįši, gali būt, kad manęs čia nebebus.
Ji labai laukia mūsų susitikimo.
Paskambino juristas ir pasakė, kad Verthaimeriai pasiruošę susitarti.
Jis apsistojo name, kurį jie išsirinko mūsų deryboms.
Esu tikra, kad viskas išsispręs palankiai.
Jie nori susitikt su manim neutralioje vietoje.
Lyg Šveicarija būtų nepakankamai neutrali.
Tai gan toli.
Tad grįšiu vėlai.
Mane išvarai, o Špacą pasilieki savo gyvenime...
Tai negarbinga.
Kaip suprantu, tai atsisveikinimas.
Ten buvo labai gražu.
Taip. Laimingi laikai.
Bet ir jie baigėsi.
Kur visi?
- Reimondas išvežė Bernarą į ligoninę. - Jau?
Norėjau su juo atsisveikinti.
Manau, tau reikėtų grįžt su manim į Paryžių.
Man nepatinka, kad lieki čia.
Pažadėjau tėčiui sutvarkyti sodą.
Nepadėsi jam sodinti rožių?
Tu nemiegojai, ar ne?
Kaip ir tu.
Po stovyklos aš mažai miegu.
Tai, ką vakar pasakė mesjė Frydmanas,
kad pažinojai jo dukrą, ar tai tiesa?
Tu ją pažinojai?
Tai tiesa? Tu pažinojai ją?
Katrina.
Katrina, jei yra kas nors, ką tu nutyli, privalai man pasakyti.
Pasakyti kam nors.
Eime.
Tania negyva.
Ji mirė mano akyse siaubinga mirtimi.
Mudvi su Tania draugavome.
Buvome tame pačiame Pasipriešinimo būryje, tad pažinojome viena kitą iš anksčiau.
Sargybiniai marino mus badu.
Tania buvo labai silpna, tad aš pavogiau duonos.
Tai, kad man pavyko pavogti, buvo tikras stebuklas.
Bet man pavyko.
Nunešiau tą duoną jai,
bet sargybiniai per patikrą ją surado.
Kai jie įėjo, ji laikė duoną rankose.
Jie pagalvojo, kad tai ji vogė maistą.
Ir ėmė ją mušti.
Norėjau ją užstoti, bet pabijojau.
Tania neištarė nė žodžio. Ji kentėjo ir tiek.
Jie mušė ją tol, kol išbyrėjo dantys.
O tada nutempė ją
ir įmetė dar gyvą į krosnį.
Jūs buvot dar visai vaikai.
Abi jūs.
Maži vaikai.
Kaip ji?
Miega.
Mes neįsivaizduojam, ką jai teko patirti.
Negaliu nė pagalvot apie tai.
Tai niekada nesibaigs.
Ji stipri.
Ji susitvarkys.
Nežinau.
Susitvarkys.
Ji turi tave.
Taigi, kokia situacija?
Pabaiga jau čia pat.
Kaip liepei, pateikėm ieškinius abiejuose žemynuose,
bylos bus nagrinėjamos Paryžiuje ir Niujorke.
Iki šiol Verthaimeriai nepateikė jokių pasiūlymų dėl atsiskaitymo.
Kodėl?
Nes jie neseniai nugirdo, kad buvai susitikusi su Karmel Snou.
Tikra draugė. Žinojau, kad ji man padės.
Verthaimeriai labai nerimauja,
kad jūsų naujieji kvepalai gali atsidurti „Neiman Marcus“ prekyboje.
Ir teisingai daro.
Tai bus tik pradžia.
Toliau eis „Saks“, „Bergdorf's“.
Spausim juos tol, kol nugalėsim.
Manau, jie pasiruošę sudaryt susitarimą.
Kokį susitarimą?
Netrukus jie čia atvyks su savo juristais iš Prancūzijos ir Amerikos,
tad pradėsime derybas.
Pagaliau yra viltį teikiančių ženklų.
Pagaliau? Labai gerai.
Galite neabejoti, mes iškovosim jums padorią sumą.
Padorią?
Aš nesutiksiu su padoria suma.
Man reikia jos visos, bliamba.
Taigi, štai ką reikia padaryti, kad būtume pasiruošę.
Būsim laiku, kad spėtume į Beraro vakarėlį.
Taip. Turėtume spėti.
Tu tikrai nori ten eiti?
Taip, man bus į naudą prasiblaškyti ir susitikti su draugais.
Buvo skaudu matyti tėvo žlugimą,
tikrai nenorėtume, kad ir tau taip nutiktų, Kristianai.
Tikrai neįkalbėsiu tavęs likti nakčiai? Regis, artinasi lietus.
Ne, noriu pasimatyt su sūnėnu.
- Vis dar neturi vairuotojo? - Ne.
Man patinka jaustis nepriklausoma.
Alio?
Alio. Lote. Sveika.
Sveikutė. Čia tavo sesuo.
Ne, kita sesuo. Elza.
Jau seniai ruošiausi tau paskambinti. Aš...
Atleisk.
Taip. Dieve, jau vėlu.
Atleisk. Aš...
Na...
Aš pasiilgau tavęs.
Man pasitaikė galimybė grįžti į Londoną,
tad pamaniau, kad būtų smagu pasimatyti.
Ką?
Kodėl ne?
Žinau, kad esu pridariusi klaidų.
Buvau įskaudinta ir supykau, bet...
O tu tobula? Aš tai ne.
Nevadink manęs taip. Aš...
Nekalbėk taip. Tu...
Aš tavo sesuo!
Esu! Aš...
Sveiki.
Palauksiu, kol nustos lietus.
Negaliu vairuoti.
Galit būti čia tiek, kiek reikia.
Kur važiuojate?
Namo.
Toli?
Jau nelabai.
Viešbutis Lozanoje.
Viešbutis?
- Maniau, kad kalbėjot apie namus. - Taip, aš jame gyvenu.
Labai neįprasta.
Tik ne man.
Kai tavim rūpinasi, jautiesi kaip namie.
Iš kur jūs?
Aš prancūzė.
Pabėgėlė.
Galima ir taip sakyti.
Šimtą metų nebuvau bažnyčioje.
Augau našlaičių namuose, kurie priklausė vienuolėms.
Siaubinga vieta, jei atvirai.
Turbūt buvo sunku.
Lozanoje gyvenat kartu su šeima?
Na, čia yra mano sūnėnas su dukrele.
Ir draugė, kuri gyvena kartu su manim.
- Irgi pabėgėliai? - Taip.
Bet ne visai šeima.
O kas jums yra šeima?
Jūs čia vienas?
Kai jūs išeisit, eisiu toliau adyt savo kojinių
ir vėl užsnūsiu prie židinio.
Taip,
buvau vienas, kol nepasirodėt jūs.
Jūs laiminga, kad turit pas ką grįžti.
Draugė.
Sūnėnas, kuriuo rūpinatės.
Ir kurie jūsų laukia.
Regis, nustojo lyti.
Dabar galite saugiai važiuoti namo.
Būti su savo šeima.
Girdėjau, Karmel Snou ilgiau nei valandą išbuvo tavo ateljė.
Jai patiko tai, ką ji pamatė.
Būk atsargus, Kristianai.
Tau nereikėjo atmest mano pasiūlymo kartu dirbti.
Visiems užteks vietos po saule.
Taip. Kai kuriems - tikrai.
Kaip sekasi su kolekcija?
Viskas pagal planą?
Mums trūksta darbuotojų.
Skambino madam Zenaker.
Sakė, kad ieškai siuvėjų.
Galiu perleist tau vieną, bet ne daugiau.
Ačiū, Kristo. Mums reikia apie 30 siuvėjų.
Trisdešimt?
Niekada tiek nerasi.
Teks sumažinti kolekciją perpus, jei ne daugiau.
Ne. Tai neįmanoma.
Kristianai, juk sakiau, reikia pradėti planuoti iš anksto.
Neturėdamas siuvėjų tu niekada nespėsi iki nustatyto termino.
Ką nors sugalvosim.
Galvokit greičiau, antraip susimausi.
Aš tikiu tavim. Tu būtinai rasi išeitį,
ir nebus taip, kaip sakė Reimondas.
Yra kas nors?
Elza.
Kaip sekas?
Na, vakar per vakarienę atrodei nusiminusi.
Man viskas gerai. Eik iš čia.
Girdėjau, susipykai su Koko.
Ji nebenori turėt su tavim nieko bendro.
Negali jos kaltinti, tiesa?
Nieko nenoriu girdėt apie Koko.
Tu visai pametei galvą.
Mieloji, turiu kai ką,
kas tau galėtų padėti.
Man iš tavęs nieko nereikia.
Ne?
Gal pamiršai, kad žinau, kas iš tikrųjų esi?
Tu esi nacis.
Na,
šito aš nepamiršau.
Prašau, čia tau.
Kas čia?
Atsisveikinimo dovana.
Tavo kelionei.
Pameni, sakiau tau, kad galiu gauti tai, ko tau reikia?
Žinai, man nepatinka tavo britiškas akcentas, Špacai.
- Jis prasčiokiškas. - Taip?
Tavo mama, tiesa?
Taip.
Iš kokio aptriušusio Anglijos kampelio ji kilusi?
Aš iš karališkos šeimos, žinai?
Mano venomis teka mėlynas kraujas.
Neliesk manęs.
Tik norėjau išgirsti.
Išgirsti, kaip pulsuoja mėlynas kraujas.
Gražiai.
Tai tikrai mėlynas kraujas.
Ir aš jam duodu tai, ko jis trokšta.
Turėtum paimti.
Žinai, mes su seserim Lote turime puikių planų.
Ji myli mane. Dievina mane.
Aš džiaugiuosi, kad pabūsiu su ja Anglijoje.
Ji tikra sesuo?
- Taip. - Nuostabu.
Tau nebereikės apsimetinėt, kad Koko - tavo sesuo.
Užsičiaupk.
Koko ilgėsis manęs, kai išvažiuosiu.
- Jai reikia manęs. - Ne, Elza.
Jai niekada tavęs nereikėjo, manau, ir pati tą gerai supranti.
Bet aš džiaugiuosi dėl tavęs.
Gero laiko su seserim Lote.
Turiu tikrą seserį, kuri mane myli, šikniau tu!
Man nereikia nei tavęs, nei Koko! Aš...
Meno galerija, kurią įkūrei ir sužlugdei.
Man įdomu, kiek suknelių
galėtų atlyginti tai, kas nutiko Katrinai.
Bernarui.
Po jūsų, madam.
Kur visi?
Audra visus išgąsdino.
Dingo elektra.
Gal žinot, ar išsiregistravo Elza Lombardi?
Kiek žinau, ne, madmuazele.
Ačiū.
Brangute?
Susitikimas praėjo gerai.
Manau, jie pasiruošę derėtis,
todėl man kilo mintis.
Norėjau pasikalbėt su tavim.
Atsiprašau dėl to, ką vakar pasakiau. Aš išsigandau.
Elza?
Varge...
O Dieve.
Pabusk!
Elza!
Padėkit man, prašau. Elza!
Elza, pabusk!
Elza.
Mieloji mano.
Kristianai. Išgirdau triukšmą.
Maniau, kad esu čia viena.
Taip, žinau. Jau vėlu.
Bandžiau ką nors sugalvoti, iš kur gaut pagalbos.
- Ir? - Nieko nesugalvojau.
Bet galbūt galėtume atidėti.
Perkelti pristatymo datą.
Arba palaukti iki kito sezono.
Ne, negaliu leisti, kad viskas žlugtų.
Daryk tai, ką reikia daryti.
Esi tikras?
Teks nuvilioti darbuotojus iš kitų mados namų.
Taip ir padaryk.
Mums reikia išgyventi.
Pažadėk, kad pasiimsi mane kartu.
Pažadu, Elza.
Duodu žodį.
Mes visad būsim kartu.
Išvertė Laima Banionienė