PO RESNIČNIH DOGODKIH
Poj, Coco.
1905 MOULINS, FRANCIJA
Všeč si jim bila.
- Tvoj glas... - Tvoj ples jih je navdušil.
Ves klub je vzklikal: "Elsa, Elsa!" Hoteli so, da se slečeš.
Nehaj.
Res lahko ostanem? Plačala bom, takoj ko dobim denar.
Ja, seveda. Lahko ostaneš, dokler moraš.
- Praznujva prvi večer kot sostanovalki. - Ja! Praznujva!
- Na zdravje. - Na zdravje.
- Si vedno hotela postati pevka? - Ne.
Zelo nadarjena si!
Zavidam ti.
Rada bi izdelovala klobuke.
Mogoče bom nekega dne oblikovalka oblek.
Res. Kje?
V Parizu, seveda.
V Parizu? Vzemi me s sabo.
Ja, moraš z mano. Čudovit stil imaš.
Potem bova živeli, kot si zasluživa.
Lahko bi delali skupaj.
- Obljubi, da me boš vzela s sabo. - Ja, Elsa.
Obljubim. Vedno bova skupaj.
Elsa, zbudi se.
Živjo.
Ti si.
Si si pa vzela čas.
- Kraj mi je postajal všeč. - Čas je, da greva.
Ja, seveda. Samo stvari vzamem.
- Nimaš jih. - Ne bodi jezna name.
V zaporu si pristala. Kje si imela pamet?
Zadnjo priložnost si zapravila.
Loulou? Loulou?
Živjo.
Christian? Pridi. Pokazal ti bom, kako sem si zamislil.
Vem, da te skrbi, da ne bo dovolj prostora za vse goste.
- Ja. Kaj bomo? - Stopnice bomo uporabili.
Lahko sedijo tu in tu.
Manekenke bodo hodile iz kabine.
- Podest je lahko del odra. - Ja.
Tu in tu pa lahko obesiva zavese.
Čudovito bo.
Nad kamin bi dal ogromen šopek.
Fantastično bo.
Ne vem, kaj bi brez tebe, Bérard.
To je tvoj trenutek, prijatelj. Blesteti moraš. Uživaj.
- Takega trenutka ne bo več. - Ja.
- Tvoja hiša bo čudovita. - Christian.
G. Vigouroux je tu in bi rad govoril z vami,
preden odidete na očetov pogreb.
Ne skrbi. Vse imam pod nadzorom.
V miru se pokloni očetu.
Zelo lepo je. Nisem še videl tako lepe hiše.
Vi čudoviti mož!
- G. Cardin, lepo, da ste nas obiskali. - Gospa.
Pri Lelongu ste poskrbeli za nepozaben trenutek.
Ne skrbite, tokrat ne bom slekel hlač.
- Razen če sem vam brez bolj všeč. - Veste,
hlače so obvezne za vse, ki tu delajo.
Ki delajo tu?
Mi ponujate službo?
- Potrebujemo glavnega krojača. - Jaz?
Jebenti.
Ja! Danes bom začel.
Kje so šivilje?
Še jih moramo najeti. Vaša pisarna je zgoraj.
Pet, deset šivilj nadomestim. Ni mi treba več od tod ali spati.
Zdravo. Pierre Cardin, glavni krojač. Me veseli.
Zamujamo, ti pa nimaš dovolj ljudi.
Vse nadarjene šivilje že delajo za druge oblikovalce.
Ne boš ujel roka, če jih ne boš takoj zaposlil.
- Še vedno jih iščemo. - Christian, oprosti, da motim.
V Callian morava.
Začeti moramo najemati tiste, ki delajo za druge modne hiše.
Je to res možnost?
Ne bomo jih kradli prijateljem.
To ni kraja, Christian. Zaradi okoliščin je nujno.
- Tega nočeva početi. - Vem.
Ja. Gotovo je še kakšna možnost.
Prijatelji ali ne. Če ne dobiš takoj, kar rabiš,
ne boš ujel roka. In se boš moral zagovarjati pri Boussacu.
Christian, na vlak v Callian morava.
Oprostite, da vas obremenjujemo s tem, ko žalujete za očetom.
Žal mi je.
- Ja, naše sožalje, Christian. - Ujeli bomo rok.
Kako bo to naredil?
Bi lahko šla h komu v Veliki Britaniji?
- Zakaj? - Potrebuješ pomoč.
Mogoče k polsestri Lottie.
- Vedno ti je zavidala. - Ja, ker sem bila seksi in zakonska.
Pokliči jo. Stvari sem ti spakirala. Stran moraš.
Nikamor ne grem. Ne moreš me ves čas odrivati.
Nekaj mi obljubiš, potem me spodiš.
Človeka si napadla, da bi dobila mamila.
Poskušam se postaviti nazaj na noge, pa končaš v zaporu.
Oprosti. Nehala bom jemati, obljubim.
Nisi v stanju, da bi kaj obljubljala.
Tako govoriš samo zaradi Spatza.
Odkar se je ta nacist vrnil, se vedeš kot norica.
- Ne govori te besede. - Katere?
- Nehaj govoriti "nacist". - Saj to je.
Nacist je, s katerim ne moreš nehati porivati.
Kaj se je zgodilo z mojim življenjem? Naporna si.
O bog.
Vrnila si se.
- Kako je bilo v zaporu? - Odlična hrana.
Pridruži se nama.
Jutri gremo skupaj na večerjo.
Tudi g. Langa sem povabil.
Zakaj?
Ves čas je pri tebi, pa ga komaj poznam.
- Dvomim, da bo imel čas. - Privolil je.
Povabil sem ga že. Vsi ste vabljeni.
To se mi ne zdi pametno.
Ne bodi živčna. Ne bom prestrog do njega.
Če je tebi všeč, hočem, da je tudi meni.
Vesel sem, da so te odpustili iz bolnišnice, da se posloviš od očeta.
- Saj sem kot pravi človek. - Saj si pravi človek.
- Zdaj tudi zgledam tako. - Je ovratnik pretesen?
Ne.
Ne, lepo se prilega.
- Kot bi bil narejen zame. - Saj je narejen zate.
- Si ga ti naredil? - Ja, zate.
Iti moramo.
Čudovit si.
Christian je to naredil zame.
Je Raymond prišel?
Ja. Zunaj je. Skrbi ga, kdo bo govoril na pogrebu.
Kakšne volje je naš starejši brat?
Mračne, kot vedno.
No, saj je pogreb.
Nekaj o mojem očetu ni preveč znano, vendar je res.
Maurice Dior je imel rad lepoto.
Smola pa je hotela, da je skromen.
Zato nas je, namesto da bi nas zasipal z bogastvom,
naučil trdo delati.
Da se ženemo za nečim.
Da dostojno vztrajamo.
In...
Bila je tudi ljubezen.
In ponos.
Pa težave.
Zdaj je tu,
na tem lepem kraju,
obdan z ljudmi, ki so ga imeli radi.
Zbogom, očka.
Upam, da si končno našel to, kar si iskal.
Lepo si povedal, Christian. Mogoče celo preveč prijazno.
Iskreno sožalje.
Zelo ganljiv govor.
Vaš oče je bil čudovit človek. Moje sožalje.
Raymond se je na začetku vojne boril, veš.
V začetnih bojih je bil.
- Res? - Ja. Potem so me ujeli.
Nemci so me imeli zaprtega le nekaj mesecev,
preden so začeli kazati svojo surovost.
Razmere niso bile tako hude, kot so postale pozneje.
Ste vedeli, da so tudi Christiana rekrutirali v francosko vojsko?
- Si se boril? - Ne.
- Si me predstavljaš v boju? - Še v uniformi si te ne predstavljam.
G. Dior. Darilo za vas in vašo družino.
G. Friedman, to so granvillske vrtnice. Oče jih je oboževal.
Kako ste vedeli?
V mestu imam stojnico s sadikami.
Jutri prispe pošiljka teh vrtnic. Jaz vam jih bom zasadil.
- Hvala. - V veselje mi bo.
Pozdravljeni, Catherine.
Pozdravljeni, g. Friedman.
Zakaj mi ne poveste, kaj je bilo z mojo hčerko?
O čem govori?
Moja hči Tania in Catherine sta bili v istem taborišču.
Ne morem vam pomagati, žal mi je.
- Torej, g. Lang... - Ime Spatz mu je bolj všeč.
Ja, sem slišal. Je to nemško?
- Ja. - Ne, ni.
Je.
- Tole je prijetno. - Bi morda vino?
Prav gotovo potrebujemo še vina.
Vendar mi je zdaj bolj všeč g. Lang. Spatz je vzdevek, ki se me je prijel.
Ne pij preveč. Da ne boš spet končala v zaporu.
- Ja, ker sem zdaj zakrknjena zločinka. - Torej, g. Lang...
Kaj ste počeli med vojno?
No, tekstilije sem prodajal.
André, Peter nerad govori o poslu. Naročimo.
- In ti? Kaj si ti počel? - Za Francijo sem se boril.
Ja, André je bil zelo pogumen.
Imate nocoj fazana?
Ne, gospodična, le kozlovino.
- Kozlovino? - Francozi so imeli srečo,
da ste se tako divje bojevali zanje na bojišču.
Ste služili?
Bojevanje ni v moji naravi.
Ste prepričani?
- Precej, ja. - Res? Kaj pa je v tvoji naravi?
Niso vsi za nasilje, Elsa. Vedno sem imel raje nežnejši pristop.
Ja, občutljiv tip si.
Raje imaš ljubezen kot boj. Tak je naš g. Lang.
- Nocoj žal ni fazana. - Boste torej kozlovino?
- Samo odidite. - Opravičujem se.
Poskušam slediti temu, s kom se druži moja teta.
- Oprostite. - Veliko srce ima in jo hitro zavede.
- Ni me treba ščititi. - Čutim, da te moram.
Kar natakajte.
Komu ste prodajali tekstilije med vojno? Najbrž ne Francozom.
Dragi fant, prodajal sem tistemu, ki je kupoval.
V vojni zmagaš le, če skrbiš zase.
Zmaga... Kaj pa prav in narobe?
Dobro in slabo?
Strani istega kovanca. Vržeš ga na svojo odgovornost.
To se mi zdi surovo cinično in strahopetno.
- Prosim? - Moram ponoviti?
Ne, ni mu treba.
G. Lang, bi me pospremili k toaletnim prostorom?
Z veseljem.
Ne vem, s čim držite mojo teto, a bom izvedel.
Niste to, za kar se izdajate.
- A tako? - André, prosim.
- Zakaj mi ne pove, kaj se dogaja? - Dragi fant.
Pustiva to, česar ne moreva razumeti.
- Kaj, hudiča, počneš? - Uživam v prijetni večerji.
Jebenti. Kako dolgo boš še tu?
Dokumente sem dobil. Le še moj denar mi daj.
- Ni več sledi o nalogi Schellenberg? - Menda te nič ne povezuje z njo.
Jutri se dobim z odvetnikom.
Ko bom uredila z Wertheimerjema,
bo ustanovil sklad, iz katerega bom črpala.
Več kot dovolj ga bo zate.
Coco. Denar.
Če bi rad denar, se potuhni in se drži stran od mojega nečaka.
Ne zdi se mi pametno, da si odprl svoj posel, Christian.
Res? Zakaj ne?
- Ker se naše družine drži smola. - Christian je sam svoje sreče kovač.
Nihče ni svoje sreče kovač. To je neumnost.
Catherine, tek se ti je vrnil.
Ja. Hvala.
Se boš zdaj vrnila v Pariz?
Še nekaj časa bom tu.
Kaj? Zdaj ko očeta ni več, se lahko vrneš v Pariz.
- Kadar hočeš. - Tu bo ostala. Kaj ti mar?
Mogoče ji tvoji prijatelji niso všeč.
Vsa družina skupaj. Čudovito.
Smola, da oče tega ni doživel. Sprašujem se, ali nas sliši.
Odšel je daleč onkraj.
Ni tako, Christian?
Si še obseden s temi stvarmi? S trapastim tarotom?
- Ali pa si, upam, dozorel? - Bi govorili o čem drugem?
Že kot otrok je bil obseden s tem. Vedno je hotel vedeti, kaj bo.
Mogoče vprašaj jasnovidko glede tvoje tovarne oblek.
Naj napove, kaj bo.
Prosim, nehaj.
Lahko bi preprečila neuspeh tvojih drugih poslov,
na primer propada umetniške galerije.
- Nehaj, prosim. - V Granvillu smo imeli čudovit dom.
- Pa je očetov družinski posel propadel. - Raymond, prosim.
Morali smo se preseliti v to puščo bogu za hrbtom.
Si se zato hotel ubiti?
To sem pustil za sabo pred 30 leti. Poskusil sem in ni mi bilo všeč.
Očetov propad je bilo težko gledati. Nočemo, da se enako zgodi tebi, Christian.
Prosim, nehaj.
Samo svoje življenje poskušam živeti.
Torej so ti usojene velike stvari, kaj?
Tvoje življenje je pomembno. Kaj pa naše?
Pridite se prepričat, kaj ustvarja Christian.
Čez nekaj mesecev bo odprtje.
Vsi ste srčno vabljeni.
Koliko oblek bo izbrisalo to, kar se je zgodilo Catherine?
Ali Bernardu.
- Veliko bolje mi gre. - Utihni.
Le obvaroval bi te rad, dragi brat.
To je zdaj moja dolžnost, ker staršev ni več in sem najstarejši.
Nočem, da to doleti tudi tebe, Christian.
Da propadeš.
Kaj delaš tu čisto sama?
André je sumničav do Spatza.
- To me skrbi. - Ja.
Ja.
Andréju postaja vse jasno.
Le vprašanje časa je.
Vse življenje me zapuščajo. Prijatelji, ljubimci.
Vedno me zapustijo.
Zelo se trudim, da bi šla naprej.
Da bi si na ruševinah zgradila življenje.
Ne oblikujejo nas samo tragedije. Upam.
Kot otroka so me dali v sirotišnico. Nezaželena sem bila in neljubljena.
Ne.
Še vedno sva si lahko v oporo.
Kot v mladosti.
Ja.
Lahko sva si.
In Andréju.
Zelo prijeten je.
Povedati bi mu morala resnico.
Kako to misliš?
Ta krog laži moraš prekiniti.
Povej mu, kaj je bilo s Spatzem, kaj smo naredili.
- Odpustil ti bo. - Ne govori tega.
- Ne sme izvedeti. - Glej, kam so naju pripeljale laži.
Skrivava se pred svetom in druga pred drugo.
Zdaj je prava priložnost.
Samo odkrita bodi.
Ne, nočem ga spet izgubiti. To bi me ubilo.
Saj ga ne boš. To ti dopovedujem.
Odpuščanje. To potrebuješ.
Jaz tudi.
- Prosi Andréja zanj. S tabo bom šla. - Stran moraš.
- Skupaj bova šli. Ob tebi bom. - Ne smeš biti tu.
- Ne, ne. - Ob tebi bom.
Ne boj se. Povejva mu resnico.
- Jebenti, sovražim te. Poberi se! - Ne sovražiš me. Nehaj!
Nikoli nisi nič razumela.
Jutri te nočem več videti tu.
- Coco, ne misliš resno. - Pa mislim.
Ne govori več z mano.
O bog.
Elsa.
Kaj je? Kaj se je zgodilo?
Moj Jacques.
Težave z osebjem v ateljeju.
Zehnackerca je rekla, da ti brez šivilje ne bo uspelo.
Ja, vem, ampak...
Torej?
Saj veš...
Uspeh ne pomeni, da lahko škodim kolegom in prijateljem.
Drugo pot moramo najti.
Vem, da jo boš našel.
Poslovit se grem od vseh.
K Lottie sem bom preselila.
Mogoče ne bom več tu, ko se boš vrnila.
Komaj čaka, da me vidi.
Odvetnik sporoča, da se hočeta Wertheimerja pogoditi.
Na posesti je, ki sta jo izbrala za pogajanje.
- Gotovo se bo dobro izteklo. - Na nevtralnem kraju se hočeta dobiti.
Kot da Švica ni dovolj nevtralna.
Precej daleč je.
Pozno se bom vrnila.
Z mano boš prekinila vezi, s Spatzem pa ne.
Sramota.
To je torej slovo?
Tam je bilo zelo lepo.
Ja. Srečni časi.
Ki so se sfižili.
Kje sta brata?
- Raymond je Bernarda peljal v bolnišnico. - Že?
Posloviti sem se hotel.
Pojdi z mano v Pariz. Ne zdi se mi pametno, da boš ostala tu.
Očetu sem obljubila, da bom dokončala vrt.
Mu boš pomagala saditi vrtnice?
Nisi spala, ne?
Ti tudi ne.
Po taboriščih ne spim več dobro.
Je res, kar je rekel Friedman o tem, da si poznala njegovo hčer?
Si jo poznala?
Je res? Si jo poznala?
Catherine.
Catherine, če o čem molčiš, mi moraš povedati.
Povej nekomu.
Greva.
Tania je mrtva.
Umrla je grozne smrti in pred mojimi očmi.
S Tanio sva bili prijateljici. Bili sva v isti enoti odporniškega gibanja.
Stražarji so nas radi stradali.
Tania je bila bolna, zato sem ukradla malo kruha.
Čudež je bil, da ga je sploh bilo kaj.
Vendar sem ga. Prinesla sem ji ga,
ampak stražarji so bili na obhodu. Ko so vstopili, ga je imela v rokah.
Mislili so, da ga je ukradla ona.
Začeli so jo tepsti. Hotela sem posredovati, pa sem se preveč bala.
Tania je molčala. Prevzela je krivdo.
Tepli so jo, dokler ji niso odpadli zobje.
Potem so jo odvlekli stran in jo še živo vrgli v peč.
Bili sta še otroka.
Obe.
Otroka.
Otročiča.
- Kako je z njo? - Spi.
Še sanja se nam ne, kaj je preživljala.
Ne predstavljam si.
To se ne konča.
Močna je. Se bo že pregrizla skozi.
Kaj pa vem.
Bo.
Tebe ima.
- Kakšno je stanje? - Stvari so se začele premikati.
Tožbo smo vložili na dveh celinah,
v Parizu in New Yorku.
Wertheimerja sta se doslej izogibala kakršnikoli pogoditvi.
Zakaj?
Ker sta nedavno izvedela, da ste se dobili s Carmel Snow.
Prava prijateljica. vedela sem, da me bo podprla.
Wertheimerja zelo skrbi,
da bi vaša nova dišava končala pri Neimanu Marcusu.
Prav je, da ju skrbi. Marcus ne bo edini. Saks. Bergdorf's.
Stiskali bomo, dokler ju ne zadavimo.
- Mislim, da sta se pripravljena pogoditi. - Kaj predlagata?
Čez dva dni prideta s francoskim in ameriškim odvetnikom. Pogajali se bomo.
Za spremembo imam dober občutek.
- Za spremembo? Dobro. - Spodobno vsoto vam bova priskrbela.
Spodobno? S tem nisem bila nikoli zadovoljna.
Vse hočem, jebenti.
Takole se bomo pripravili.
Najbrž ne bova zamudila na Bérardovo zabavo.
Ja, uspelo nama bo.
Bi res rad šel?
Ja. Dobro mi bo delo, da grem med prijatelje.
Očetov propad je bilo težko gledati. Nočemo, da se enako zgodi tebi, Christian.
Res ne bi prespala? Videti je, da bo deževalo.
Ne, k nečaku moram.
- Še vedno nimaš voznika? - Ne. Rada sem neodvisna.
Halo?
Zdravo. Lottie. Zdravo.
Tu tvoja sestra.
Ne. Druga sestra. Elsa.
Hotela sem te poklicati...
Oprosti.
Ja. O bog. Kako pozno je.
Oprosti.
No...
Pogrešam te.
Pokazala se je priložnost, da se vrnem v London.
Pomislila sem, da bi te obiskala.
Kaj?
Zakaj ne?
Vem, da sem grešila.
Bila sem prizadeta in jezna.
Si ti popolna? Jaz nisem.
Ne, ne kliči me tako.
Ne govori tega.
Tvoja sestra sem!
Ja, sem!
Pozdravljeni.
Počakati moram, da dež poneha. Vidljivost je preslaba za vožnjo.
Ostanite, kolikor časa potrebujete.
- Kam ste namenjeni? - Domov.
Je daleč?
Ne. Hotel v Lozani.
Hotel?
- Niste rekli dom? - Ja, tam živim.
Precej nenavadno.
Zame ne.
Dom je, kjer skrbijo zate.
- Od kod ste? - Francozinja sem.
Begunka.
Tako nekako.
Že več let nisem bila v cerkvi.
Odraščala sem v sirotišnici, pri nunah.
Grozen kraj.
Gotovo je bilo težko.
Ste v Lozani z družino?
No, moj nečak je tu s hčerko.
In prijateljica biva z mano.
- Tudi begunci? - Ja.
Vendar ni prava družina.
Kaj je za vas družina?
Ste sami tu?
Ko boste odšli, bom šel nazaj krpat nogavice,
dokler se ne bom zdramil in videl, da sedim ob ognju.
Ja, sam, kot sem bil, preden ste prišli.
Srečo imate, da se lahko vrnete k nekomu.
K prijateljici.
K nečaku, ki vas ima rad.
In vas čakata.
Mislim, da je nehalo deževati.
Zdaj lahko varno nadaljujete pot. Bodite z družino.
Menda je Carmel Snow obiskala tvoj atelje in ostala več kot eno uro.
Všeč ji je bilo. Pazi se, Christian.
Ne bi smel zavrniti moje ponudbe, da bi sodelovala.
Vsi smo lahko uspešni.
Ja, ja. Nekateri tudi bomo.
Kako napreduje kolekcija? Gre vse po urniku?
- Težave z osebjem. - Ga. Zehnacker je klicala.
Rekla je, da iščeš šivilje.
Eno ti lahko pošljem, več ne.
Hvala, Cristó. 30 jih potrebujemo.
Trideset?
Toliko jih ne boš našel.
Najmanj razpoloviti boš moral kolekcijo.
Ne, tega ne morem.
Christian, saj sem ti rekel, da naredi načrt.
Brez šivilj ne boš končal do roka.
- Bom že kako. - Pohiti, sicer boš v riti.
Verjamem vate. Boš že našel pot, da uspeš,
in ne boš propadel, kot je rekel Raymond.
Je kdo tu?
Elsa.
Kako si?
Pri večerji si bila precej obupana.
Dobro sem. Pojdi.
Menda si se sprla s Coco. Nič več noče imeti s tabo.
Saj je ne moreš kriviti za to, kaj?
- Prosim, ne govori o Coco. - Gotovo si vsa iz sebe.
Mogoče imam nekaj,
kar ti lahko pomaga.
Nočem tvoje pomoči.
- Ne? - Si pozabil, da vem, kdo si?
Nacist si.
No,
tega dela nisem pozabil.
Vseeno, izvoli.
- Kaj je to? - Poslovilno darilo.
Za tvojo pot.
Saj sem ti rekel, da lahko priskrbim, kar potrebuješ.
Tvoj britanski naglas mi ni všeč, Spatz.
- Prostaški je. - Ja?
- Mama, ne? - Ja.
Iz katerega zakotnega kraja Anglije je?
Jaz sem iz kraljeve družine.
Po mojih žilah teče modra kri.
Ne dotikaj se me.
Samo slišati hočem.
Rad bi slišal modro kri.
Prijetno je.
To je prav gotovo modra kri.
Jaz pa ji dajem to, kar potrebuje.
Vzemi.
S sestro Lottie imava krasne načrte.
Zelo rada me ima.
- Nekaj časa bom pri njej v Angliji. - Prava sestra?
- Ja. - Krasno.
- Ne delaj se, da si Cocojina sestra. - Utihni.
- Coco me bo pogrešala. Potrebuje me. - Ne, Elsa.
Nikoli te ni potrebovala. Mislim, da to zdaj veš celo ti.
Ampak to je krasno.
Lepo se imej s sestro Lottie.
Pravo sestro imam, ki me ima rada, kreten!
Ne potrebujem ne tebe ne Coco!
Na primer propada umetniške galerije.
Koliko oblek bo izbrisalo to, kar se je zgodilo Catherine?
In Bernardu.
Za vami, gospa.
- Kje so vsi? - Nevihte so se ustrašili. Ni elektrike.
- Se je Elsa Lombardi odjavila? - Ne da bi vedel, gospodična.
Hvala.
Ljubica?
Na sestanku je šlo dobro.
Pogajala se bosta.
Zato sem pomislila...
Rada bi govorila s tabo.
Oprosti za sinočnje besede. Ustrašila sem se.
Elsa?
Ojoj.
O bog.
Zbudi se! Elsa!
Na pomoč, prosim. Elsa!
Elsa, zbudi se!
Elsa.
Ljubica.
Christian. Hrup sem slišala.
Mislila sem, da sem sama.
Vem, da je pozno.
Trudila sem se, da bi dobila pomoč.
- In? - Nemogoče.
Mogoče bi preložila datum otvoritve.
Ali počakala na naslednjo sezono.
Ne morem dovoliti, da nama ne uspe.
Naredite, kar morate.
Ste prepričani?
To bi pomenilo, da bom najela šivilje drugih modnih hiš.
Dajte.
Preživeti morava.
Obljubi, da me boš vzela s sabo.
Ja, Elsa.
Obljubim.
Vedno bova skupaj.
Prevedla Lorena Dobrila