PO RESNIČNIH DOGODKIH
Lepa je.
Ne bi smela umreti sama.
V srcu je imela tebe.
Jaz pa imam tebe.
Moj srček.
Ja, mene imaš.
-Kam greš? -Nazaj v hotel. Kmalu bo kosilo.
-Kaj se je zgodilo Elsi? -Nimam pojma.
Ko sem šla k odvetnikoma, je bila dobro.
Ne, ni bila. Bila je strta, zmedena in je pakirala.
-Si pozabila, da si ji rekla, naj gre? -Ti si hotel, da gre.
Oba sva to hotela.
Kaj si ji naredil?
Nič, saj sem ti rekel.
-Kje je potem dobila mamila? -Ti si jo zasvojila, ne jaz.
-Nič nimam pri tem. -Moral bi paziti nanjo.
-Ne je pustil umreti. -Nič ne bi moral.
K Wertheimerjema grem.
Dala mi bosta vse, kar mi dolgujeta. Niti ficka ne boš dobil.
Bolje me je imeti za prijatelja kot za sovražnika. Ne pozabi.
-Ne skrbi me. -Ne? Pa tvoj dragi nečak André?
Ve za tvoje posle z nacisti?
Kako mu bo, ko bo izvedel,
-kaj si naredila za nas? -Naloga je bila neuspešna. Nič ni bilo.
Ne približuj se mu, Spatz. Meni pa tudi.
Ne boš me zavrgla kot smet.
Daj mi denar, če nočeš, da svet izve, da si bila nacistka.
Taka si kot jaz.
-Kaj je bilo to? -Nič, André.
-Ni bilo videti nič. -Prav si imel. Ne moremo mu zaupati.
Grozen je in hoče mi škoditi.
Če se bodo pogajanja z Wertheimerjema dobro iztekla, bom imela dovolj denarja
in nama ne bo treba skrbeti zanj ali za karkoli drugega.
Vedno te bom varoval.
-Veliko dela je. -Svila, tkanina.
Jacqueline, mi pomagate? Ta rob je treba popraviti. Merci.
Dela je ogromno, časa pa malo.
Gospa Zehnacker?
-Zoe. -Zaradi dela sem prišla.
Lepo vas je spet videti. Mathilde vas bo peljala k mizi.
Hvala.
Ne jemljeva šivilj Lelongu. Da ga ne vznemirjava po nepotrebnem.
Zoe je nadarjena. Potrebujeva jo.
Gospod? Dodelave, ki ste jih zahtevali.
Pierre, krilo potrebuje več volumna. Dodajte spodnje krilo.
Lahko bi bil vedel, g. Dior.
-Prav. -Gospod?
-Vaša dišava napreduje. -Nisva prestavila lansiranja parfuma,
-da bi se posvetila kolekciji? -Pomembno je, da ju damo na trg hkrati.
Čudovito. Natančno tako, kot sem si zamislil.
-Izdajalec! Za koga pa se imaš? -Kdo kriči?
Dior, tole boš plačal.
Kje je naš Judež?
Pierre. Ne morete kar vdreti noter.
-Tak si zdaj, kaj? -Kaj pa govoriš?
Z Balenciago sva ti ponudila nekaj šivilj.
-Hvala, ampak to ni bilo dovolj. -Zato si jih Patouju sunil trideset?
-Zdaj ne bo končal kolekcije. -Balmainove šivilje so zamenjale službo.
-Potrebovale so delo. -Patouja bosta vrgla iz posla.
-Ponudila sva jim delo. -Saj so ga imele. Več denarja si jim dal.
Lelong bo znal kaj povedati o tem.
Lelong ve, da hočem postaviti posel. Te je on poslal?
Ne, prišel sem te opozorit, da pripravi obrambo.
Lelong je predsednik modnega sveta. On bo določil kazen zate.
-Dobro jutro, René. -Dobro jutro.
-Pogajanja naj trajajo le en dan. -Razumeva.
Nočem govoriti z njima. Pravzaprav se hočem pogajati iz ločenih sob.
-Čemu? -Da bi zmagala.
Pojasnita jima, da en odstotek dobička, kot ga dobivam zdaj,
še zdaleč ni dovolj.
Nočeta se pogajati o odstotku.
S prenosom posla v ZDA sta kršila pogodbo.
Kako sem z 10 % prišla na enega? Teh fantovskih igric ne bom več prenašala.
Naj mi povrneta vse, kar sem izgubila med vojno, pa bom umaknila tožbo.
Poleg tega hočem novo pogodbo.
Obvestil bom Wertheimerja.
-Cristóbal. -Prijatelj.
-Hvala, da si se dobil z mano. -Seveda.
Tudi Pierre je tu.
Upal sem, da bo odšel, da bi lahko govorila.
Christian. Po najinem dopoldanskem srečanju
smo s peticijo zbrali 20 podpisov proti tebi.
Jacques, chéri, še eno steklenico.
-Ne, dovolj je bilo. -Modna hiša Patou zahteva,
da ti vzamejo članstvo v modnem svetu.
Resno?
Nisem podpisal peticije.
Ne še.
Pomagaj mi rešiti to. Kakšne možnosti še imaš, da rešiš kolekcijo?
Nobenih.
Počnem, kar je treba, da ustvarim lepe stvari.
In kaj počnemo drugi? Ustvarjamo kaj drugega kot lepoto?
-Ne, seveda ne. -Ni rekel tega.
Se slišiš, kako smešen si?
Misliš, da boš spremenil svet, Christian?
Da si odrešenik? Mesija?
-Dovolj. -Dušo je prodal
-kralju bombaža. -Pierre, predaleč greš.
-Nehaj piti, prav? -Ne, ne bom. Slavim.
Kaj slaviš? Uničevanje prijateljstva?
Ne. Bolje od tega. Carmel Snow je izbrala mene.
Sem naslednji oblikovalec, ki bo obraz mode.
No, pa sem povedal.
Je to res?
Je to rekla?
-S številnimi besedami. -S katerimi pa?
"Zate sem se odločila, Pierre." S temi besedami. So te prepričale?
Nazdravimo name.
Vedita, da sem postal njen ljubljenec, ne da bi škodil prijateljem.
-Christian, tega ti ni treba poslušati. -Seveda ne.
Nekoč bi bil nadvse vesel tvojih čestitk, a nič več.
-Iti moram. Delo imam. -Govoriti morava.
Kaj je pomembnejše od tega, da mi nazdraviš?
Danes bodo odlikovali Catherine.
-Christian, govoriti morava. -Žal mi je.
Gospoda, govoril sem z gdč. Chanel. Tole zahteva.
Se ji je zmešalo?
Njen dobiček med vojno sva pripravljena poravnati takole.
To je to. Na drugo naj kar pozabi.
Ne bova popustila tem smešnim zahtevam.
Gospodična vztraja, da se pogodimo danes.
Bojim se, g. Wertheimer, da ne bo sprejela manj od ponujenega.
Norost.
-Je pozabila, kaj je počela med vojno? -Zgolj domneve. Laži, klevete.
Proti njej niso vložili nobene tožbe.
Zakaj smo potem v Švici, ne v Parizu?
-Saj sem že razložil… -Vsi vemo, zakaj. Ker ve, kaj je naredila.
V Parizu bi dobila, kar si zasluži!
To je posel. Njena dejanja bi lahko vsem škodila.
To je smešno! Nezaslišano!
Croix de guerre je eno najvišjih vojaških odlikovanj,
ki ga lahko dobi član francoske vojske.
Redko ga dobijo civilni borci.
Danes pa so z nami kar trije francoski državljani,
ki so pokazali izjemen pogum kljub neznatnim možnostim.
Tistim, ki so branili domovino
in trpeli mučenje v ujetništvu,
bomo večno hvaležni za njihovo žrtvovanje in človečnost.
Ne zdi se mi prav, da slavimo. Zdi se mi…
Skoraj sramotno.
Ni sramotno, verjemi.
Prosim, ostani v Parizu. Pogrešam te.
Ne morem.
Pariz me navdaja s tesnobo.
Nekaj sem ustvaril.
Mogoče ti bo pomagalo.
Parfum.
Hvala, Christian.
Vem, da hočeš pomagati, ampak ne vem,
zakaj se ti zdi, da mi bo oblikovanje oblek in parfumov pomagalo.
Boš prišla na mojo revijo? Čez pet dni bo.
Vem, da si želiš, da bi bila ob tebi, ko ustvarjaš,
vendar ne morem.
V Callian se bom vrnila. Dokončala bom očetov vrt.
Le tam bi bila rada.
En teden sem na poti, pa se je zgodilo nemogoče.
Pariz me je razočaral.
Ne mesto, seveda, ampak iskanje novega kultnega oblikovalca.
Vsi so prepričani, da ste že izbrali Pierra Balmaina.
-Zlasti sam Balmain, tako sem slišal. -Skoraj sem mu to rekla.
No, mogoče sem mu rekla.
Le sebe sem prepričevala.
Potem me je sredi noči prešinilo: "Ne, ne. Balmain ni pravi."
Mogoče je mali tiran, vendar je genij.
Vseeno nekaj manjka.
Potrebujem vašo iskrenost. Le vi lahko pomagate.
Balenciaga me mika, vendar nima nič novega.
Christian Dior ni hotel, da vidim njegovo kolekcijo.
Zehnackerjeva mi je dovolila, da pokukam.
Svetujem vam, da iščete drugje.
Dior najverjetneje to sezono ne bo razstavljal.
Kako je to mogoče?
Z delom Boussacove zajetne vsote
je najboljše šivilje zvabil iz drugih modnih hiš.
Vložili so pritožbo.
Šivilje ga bodo morale zapustiti, dokler se ne odločim,
ali ga bom vrgel iz sindikata ali ne.
Vrgli iz sindikata? Ljubi bog.
-Mislila sem, da ste njegov zagovornik. -Vem.
Po mojem je pritožba trivialna. Nekaj bi vas vprašala.
Gospod Dior je najel šivilje, da bi ustvarjal.
Kaj bi naredili na njegovem mestu?
-Zdravo, Carol. -Gospod.
Zelo mi je žal, g. Dior.
-Oui, zelo mi je žal. -Ja, ja.
-Žal mi je. Srečno. -Zoe, kaj se dogaja?
-Prepovedali so nam delati za vas. -Kdo?
Žalostna sem, da ne morem sodelovati
-pri vaši čudoviti kolekciji. -Zoe.
Sranje.
Ni vam treba… Ni vam treba iti. Vrnite se.
Ne morete jih ustaviti.
-Kaj se je zgodilo? -Balmain in Patou sta jim zagrozila.
Če ne gredo, ne bodo smele nikoli več delati v visoki modi.
Lelonga moram poklicati.
Sem ga že. Rekel je, da ne more govoriti z nama, dokler ne oznani odločitve.
Ojej.
Najina ponudba je velikodušna.
Naj pokaže malo ponižnosti. Naj prizna, da je povzročila bolečino.
Gospodična, strinjata se, da vam izplačata dobiček med vojno
in spoštujeta začetno pogodbo,
po kateri boste spet dobivali 10 % od dobička, ne enega.
Dobra ponudba.
Pridite bliže, mladi mož.
Bliže. Pridite.
Nočem le deleža dobička,
hočem tudi delež bruto dohodka.
Bruto?
Tega nihče ne dela.
Morda lahko dobiva večji delež neto dobička, ne pa bruta.
Vse ali nič, Julien.
Prosim, sporočite jima.
Saj se šalite.
-Opravili smo. -Ne, prosim. Vem, da veliko zahteva.
Vsi vemo, da bi tožba neizmerno škodila vajinemu poslu.
Brez imena Chanel bodo vaši izdelki, znamka in naložba brez vrednosti.
-Govoril bom z njo. -Ne, gospodična je poudarila…
Osebno, ali pa ne bo nič.
Poskusil bom.
Zdi se mi, da ne bomo končali danes, če se ne dobite z njima.
Naj čakata.
Zelo dober sin.
Zelo dober brat.
Vodenje lastne modne hiše je neizprosno, surovo.
Christian pa
ni dovolj odločen za sprejemanje težkih odločitev.
Res hočeš tvegati vse?
Tvegati? Imata 70 %, jaz pa enega.
Nič ne morem izgubiti.
Pa lahko. Še vedno imamo posel. Družabništvo.
Lahko je veliko huje.
Lahko sprejmeta ponudbo ali pa gremo na sodišče.
Poglej me v oči in reci, da ti je žal.
Za kaj?
Da si nama bila pripravljena vzeti posel prek nacistov.
Naše težave so se začele pred vojno.
Preostali so mi le še arijski zakoni.
Preganjali so nas, pobijali.
Si kdaj pomislil,
kaj vse mora prestati ženska, da preživi?
Ne bom se opravičila za to, kar se je zgodilo.
V kot so me stisnili, kot tebe. Le da sem jaz tega vajena.
Moški ter vaše vojne in pravila.
Pierre. Odločiti se moraš.
Dovolj imam.
Se vidiva na sodišču.
Gospodična?
Strinjata se. Dva odstotka od bruto dobička.
Sprejela sta vse, kar si zahtevala. Premagala si jih.
Čestitam.
Kmalu boš med najbogatejšimi ženskami na svetu.
Lahko noč.
Pridi pogledat, kaj ustvarja Christian.
Vsi ste srčno vabljeni.
Ne zdi se mi pametno, da si odprl svoj posel, Christian.
Zelo dober je.
In zelo krhek.
Krvavite?
Ne…
Zbodel sem se kot otrok.
-Novinec. -Hitiva in delava napake.
Nedopustno je in neumno od mene…
Ne. Vsi smo izčrpani. Pojdita počivat. Jaz bom nadaljeval.
Gospod, če dovolite…
Čudovit je.
-Ste se odločili za ime? -Sem.
Hvala.
Christian, saj nima smisla.
Veš, da ne bo prišla.
-Kako je šlo? -Zelo dobro.
-Si dobila nazaj delež podjetja? -In še več.
-Zdaj se lahko vrneva v Pariz. -V Pariz?
-Hvala bogu. Baronu bova pomagala. -Baronu?
Nisi slišala? Sodili mu bodo. Mislim, da ga bodo usmrtili.
-Usmrtili? Le zakaj? -Ker je sodeloval z nacisti.
Vrniva se in mu pomagajva.
Ta hip ne moreva tja.
Rekla si, da ti bosta Wertheimerja vrnila podjetje.
Z njuno podporo bo svet videl, da si spet dobro zapisana.
-Lahko se vrneva in ga podpreva. -Ne, nemogoče.
Življenje mi je rešil. Nekaj morava narediti.
Lahko pričava. Jim pomagava razumeti, kakšen človek je.
Marsikoga so že izpustili.
Baron se je sam odločil in zdaj trpi posledice.
Kaj delaš tu?
Hočem svoj denar.
Čas je, da odidete.
André, prosim, umakni se. S tvojo teto imava neki opravek.
Čas je, da greste, g. Lang. Ali kakorkoli že vam je ime.
Spatz!
Spatz! Nehaj!
Stoj!
Odkar sem prišel, se vedeš, kot da sem kužen.
Tudi jaz imam čustva, veš. Čutim tako kot ti.
André? André?
Ne veš, ampak bil sem tam.
Tistega večera, ko sta Baron in tvoja teta prišla pote.
Tam sem bil. Opazoval sem vas.
Srečna družina spet skupaj.
Povej mu resnico.
Čas je, da izve, kdo je njegova teta.
Povej mu!
Spatz, prosim, spusti ga! Dala ti bom denar.
-O čem govoriš? -Mu boš povedala? Ali mu jaz?
Bom jaz začel. André, oba sva delala za Rajh.
Ni tako, agent Westminster? Celo številko agenta je imela.
Se je spomniš? Je bila F7124?
Je bila F7124?
Ja!
Ja, tako je.
Dobra vojakinja je bila, kaj?
Ja, naredila je vse, kar smo hoteli.
Če je le dobila, kar je hotela.
Potrebovala je svoj pomembni posel s parfumom.
Ubogega Barona Vaufrelanda
je vrgla volkovom, da bi vi lahko pobegnili.
Skoraj je za vse okrivila mene.
Kako je bilo na sestanku?
Stavim, da imaš dovolj denarja. Samo svoj delež hočem.
-Dobil ga boš, samo izpusti ga. -Bom, ko mu boš povedala resnico.
Povej mu, ali pa bo pri priči umrl.
Kot bi moral pred več meseci. Kleče v blatu, kot pes.
Povej mu. Kar pogumno. Dajmo.
-Ja, res je. -Daj.
Vse je res!
Vidiš? Ni bilo tako težko.
Naj bo denar jutri na mojem računu, ali pa se bom vrnil.
Ne bo ti všeč.
André, ne bodi prestrog do tete.
-Saj je samo posel. -V redu je.
Si dobro? Zelo žal mi je.
Pomagala ti bom.
Kako si mogla? Nacisti so nas mučili, pobijali.
Prosim, razumeti moraš, da sem vse počela zate.
Za najino prihodnost.
Najino? Kaj pa Baron?
Izkoristila sem ga.
Imel je zveze z nacisti. Poskrbel je, da so te izpustili.
Pojdi stran.
Ne hodi.
-Nočem biti ob tebi. -Ne hodi, prosim.
Prosim, ne. Ne še ti. Rada te imam.
Ničesar nimaš rada.
Nikogar nisi imela rada. Z Gabrielle bova odšla v Pariz. Ne hodi za nama.
Brez tebe nimam ničesar. Prosim.
Denar imaš. Imaš vse, kar si želela.
Ne.
André!
Občudoval sem tvojo Maison Dior.
Veličastna je.
Vedno sem si želel kaj takega, žal pa
nisem tako nadarjen, da bi si to zaslužil.
Srce si mi strl, ko si odšel.
Ampak saj to veš.
-Lucien, še vedno te imam rad. -Kot nekakšnega očeta, ki ga zapustiš.
To je bila moja priložnost. Pri 42 letih.
Vedel sem, da bo najem šivilj imel posledice.
-Pa si to vseeno naredil. -Si se odločil? Si zato tu?
Sem. Hotel sem ti povedati osebno.
Naši gospodarji so bili nacisti.
Zdaj imamo novega gospodarja, denar.
Denar potrebujemo za življenje, za delo, za modne hiše.
To, kar si tu ustvaril,
je popolna preobrazba
našega posla. Posla z neznanskimi možnostmi.
Še posebno če ti bodo drugi sledili.
Če bi te kaznoval, to ne bi ogrozilo le tvoje prihodnosti,
ampak prihodnost mode.
Zato sem se odločil, da te ne bom kaznoval.
Hvala.
Res je tudi, da šivilje potrebujejo boljše plačilo.
Ti jim lahko plačaš več. Zato je to bolje tudi zanje.
Čeprav jih boš moral nekaj vrniti Patouju,
da dokončajo kolekcijo.
Tudi njim boš plačal,
ker si to očitno lahko privoščiš.
Seveda.
Poslušaj.
Biti moramo pozorni na to, kaj počnemo
v teh prelomnih trenutkih.
Ko bo prišel uspeh, bodi previden.
Na kaj?
Na Christiana Diorja.
Tri dni časa imaš. Srečno.
Marie. Kje je Marie? Prinesite obleko.
Ne vem, ali to sodi sem.
Se lahko obrnete?
Ta rob se ne sme vleči po tleh.
Dva milimetra više.
Bar.
Malce postrani.
Kot svetnica.
Amour.
Prav, gospe. Tu ne sme biti nabrano, prav?
Džungla.
Krik.
Songe.
Doris.
Longchamps.
Figaro.
Corolle.
In zapeljiva la Fidélité.
Ja?
Zelo lepo, gospe.
Hvala vsem. Vrnite se k delu.
To, kar je naredil Christian, ko je zaposlil šivilje, je nedopustno.
Zakaj si naju poklical, Jacques?
Pogreša vaju.
Revija je jutri. Prosim, pridita.
Ne vem.
Christian nama je vedno veliko pomenil.
Potem pridita pogledat, kaj je ustvaril. Ob njem bi morali biti.
Pojdite domov. Odpočijte si.
Ste prepričani, da pride Jacques po vas?
Ja, prišel bo.
Verjamem v vas, Christian. Ne glede na to, kaj bo jutri.
Zdravo.
Boš vso noč tu?
Tako ali tako ne morem spati.
Kaj je?
Naredil sem vse, kar je treba, ampak…
Catherine.
Končno imaš to, o čemer si sanjal. Uspeh je pred tabo.
Boš videl. Jutri bo čudovit dan.
FRANCOSKA POLICIJA URAD ZA PREISKOVANJE NACISTOV
Prisežete, da ste povedali resnico?
Ja, žal je vse res.
Bo vse, kar ste rekli, vzdržalo na sodišču?
Našli jo boste v Beau Rivage Palace Hotel v Lozani v Švici.
Dame, hitro.
Ja.
Hvala. Ne, ne. Nazaj.
Elena, vzemi.
-Ne, rokavice potrebujemo. -Pohitite.
-Le chapeau. -Zberite se, prosim.
Gospod. Gospa Zehnacker sporoča, da so vrata zdaj odprta.
-Ni klobuka. -Na stojalu je.
Takole.
G. Dior. Ste pripravljeni na končno podobo? Kje je? Ga je kdo videl?
Gospod Dior?
-Christian. -Ja?
Kaj se dogaja? Zakaj niste pri manekenkah? Začeti moramo.
Za hip bi bil rad sam.
-Ne razumem te. -Naše družine se drži smola. Vprašaj…
Vse življenje se posvečaš umetnosti, risanju, oblekam.
Bežiš v svet domišljije. Se nisi nič naučil na mojih napakah?
-To je Carmel Snow. -Tu je.
Carmel, lepo, da ste prišli.
K sedežu vas bom peljala.
To je… Oprostite.
Tvoje življenje je…
Sledite svojemu navdihu. Ustvarjajte.
Christian?
Nisem hotela, da si sam.
Nisem še videla toliko…
Prišli smo po gdč. Chanel.
Vonj, ki si ga ustvaril,
me je popeljal v kraj pred vojno.
K čustvu, ki ga že dolgo nisem občutila.
Materin vrt je, kajne?
Ušel mi je iz spomina.
To je bil moj navdih.
Je v vsem, kar počnem.
Dragi brat.
Pojdiva zdaj.
Pokaži svetu, kaj si ustvaril.
Oprostite. Naročili so, da vas peljemo v Francijo.
Pričati morate na sojenju Baronu Vaufrelandu.
Neumnost. Govorite z mojim odvetnikom.
Odgovarjali boste o sodelovanju pri njegovem prijetju.
Vaš nečak André je pričal, da sta bila povezana
in da ste sodelovali z nacisti.
Nimam se česa bati.
Catherine. Zelo sem vesel, da si tu.
-Lepo te je videti. -Christian te je zelo pogrešal.
Oprostite, gospodična. Ste sestra g. Diorja?
Ja.
Lucien Lelong mi je povedal veliko o vas.
Počaščena sem, da sem vas spoznala. Carmel Snow, Harper's Bazaar.
Prosim, bodite prijazni do mojega brata.
Pričakovanja so visoka.
Izraža to, kar ima v srcu.
Ja. To sem občutila ob vašem parfumu.
Mojem parfumu?
Gospa Zehnacker mi je povedala, da ga je imenoval
po človeku, ki mu v življenju največ pomeni. Miss Dior.
Po najini mami.
Ne, draga moja, po vas je.
Gospe in gospodje, začeli bomo.
Pet minut.
S svojo prvo kolekcijo leta 1947
ste človeštvu pomagali najti lepoto
in željo po življenju po strahotah druge svetovne vojne.
Vedno sem si želel le
oblikovati najlepša ženska oblačila,
kar jih je kdaj bilo.
Je res, da je med nemško okupacijo Pariza
Coco Chanel zaprla atelje
in zavrnila oblikovanje oblek za žene nacistov?
Gdč. Chanel je imela svoj posel.
Sama se je odločila, da ga zapre.
Tisti, ki smo doživeli vojni kaos…
Štiri leta nacistične okupacije…
Najmračnejše dneve življenja…
…poznamo hrepenenje…
…po preživetju.
Ljudje morajo spet čutiti.
Spet morajo sanjati. Spet morajo živeti.
Mi pa jim lahko ustvarimo nov svet.
Ste pripravljeni?
Ne, gospod Dior.
Jaz tudi ne.
Pojdite zdaj.
Oblikovanje je zame pomenilo preživetje.
TAKO SE JE ZAČELO…
50. LETA
60. LETA
Prevedla Lorena Dobrila