НАВІЯНО РЕАЛЬНИМИ ПОДІЯМИ
Вона прекрасна.
Вона не повинна була помирати на самоті.
У неї була ти – у серці.
А в мене є ти.
Любов моя.
Так, у тебе є я.
-Куди це ти зібрався? -Назад у готель. Скоро обід.
-Скажи, що сталося з Ельзою. -Гадки не маю.
Коли я йшла на зустріч з юристами, з нею все було добре.
Ні. Не було.
Вона була вбита горем і пакувала валізи.
Ти ж памʼятаєш, що поставила їй вимогу забиратися геть?
Це ти хотів, щоб вона пішла.
Ми обоє хотіли.
Що ти з нею зробив?
Нічого, я ж кажу.
Тоді де вона взяла наркотики?
Це ти її підсадила, не я.
Я тут взагалі ні при чому.
Твій обовʼязок був про неї дбати,
-а не дати померти. -У мене немає ніяких обовʼязків.
Я їду на зустріч з Вертгаймерами.
Вони виплатять мені увесь борг, а тоді
ти не отримаєш нічого.
Зі мною краще дружити, ніж ворогувати. Будь мудра, запамʼятай.
Я не боюся.
Ні? А що твій дорогоцінний небіж, Андре?
Знає про твої оборудки з нацистами?
Як думаєш, що він відчує, довідавшись про все,
-що ти для нас робила? -Місія провалилася. Нічого не було.
Шпац, тримайся від нього якнайдалі. І від мене теж.
Ти не здихаєшся мене, як сміття.
Дістань мені гроші, а то всі дізнаються, що ти нацистка.
Така ж, як я.
-Про що ви говорили? -Ні про що, Андре.
-А мені здалося, щось було. -Ти правду казав. Йому не можна вірити.
Сам вляпався, а мені хоче нашкодити.
Якщо переговори з Вертгаймерами пройдуть вдало, я матиму гроші.
І нам не доведеться більше боятися його чи взагалі будь-чого.
Не турбуйся, я тебе захищатиму.
НОВИЙ ОБРАЗ
-Тут повно роботи. -Шовк, матерія.
Жаклін, допоможеш?
Цей край треба підрубити. Мерсі.
Роботи багато, а часу обмаль.
Мадам Зенакер?
-Зої. -Я з приводу роботи.
Як приємно знову тебе бачити. Матильда покаже робоче місце.
Добре. Дякую.
Мадам Зенакер, не треба забирати людей у Лелона.
Щоб без потреби його не дратувати.
Зої талановита. Вона нам потрібна.
Мсьє? Подивіться, ми допрацювали на ваше прохання.
Пʼєр, спідниця. Зроби її обʼємнішою. Приший ще нижню спідницю.
Мсьє Діор, я мав би сам додуматися.
-Добре. -Мсьє?
Ваш аромат у процесі.
Ми ж домовилися відкласти випуск парфумів,
щоб цей час присвятити колекції.
Мені важливо випустити їх одночасно.
Чарівно. Це саме те, про що я мріяв.
Зрадник!
-За кого ти себе маєш? -Хто там волає?
Мсьє? Вам це так не минеться.
Де він? Де наш Юда?
Пʼєр. Пʼєр, ну не можна ж так вдиратися.
-От хто ти такий? -Про що ти взагалі?
Як ти посмів! Ми з Баленсьяґою пропонували тобі кількох швачок.
Ми вдячні. Але їх не вистачало.
Тому ти переманив 30 з Дому Пату? Тридцятьох.
І тепер там не можуть випустити колекцію.
Мсьє Бальман, швачки міняють роботу.
-Їм потрібна була робота, ми дали. -Ви доведете Пату до банкрутства.
Ми запропонували роботу.
У них була робота. Ви їх осипали грішми. Ось у чому різниця.
Лелон неодмінно висловиться.
Лелон знає, що я просто запускаю бізнес. Це він тебе прислав?
Ні. Я прийшов попередити: готуйся захищатися.
Лелон – президент Ради кутюрʼє.
Він вирішить, як тебе покарати.
-Доброго ранку, Рене. -Мадемуазель.
Я наполягаю, щоб ці переговори тривали один день.
Ми розуміємо, мадемуазель.
Не хочу з ними розмовляти. Власне,
під час переговорів я хочу бути в окремій кімнаті.
Для чого?
Щоб виграти.
Чітко їм поясніть, що нинішній 1% прибутку, який я маю,
мене і близько не влаштовує.
Вони не хочуть переглядати процент.
Перемістивши бізнес у США, вони порушили умови контракту.
Чому в мене було десять, а став 1%?
Я більше не збираюся терпіти цей хлопʼячий клуб.
Якщо треба, щоб я забрала позов,
хай відшкодують мені все, що я втратила у війну.
А на майбутнє я хочу цілковито новий договір.
Я сповіщу Вертгаймерів.
Крістобаль.
Друже.
Дякую.
-Дякую, що запропонував зустріч. -Нема за що.
Май на увазі, що тут Пʼєр.
Я надіявся, що він піде і поговоримо наодинці, але…
Крістіан. Ми тільки вранці бачились,
а проти тебе вже циркулює петиція, з 20 підписами.
Жак, дорогенький, ще одну пляшку.
Ні. З тебе досить.
А Дім Пату офіційно вимагає
припинити твоє членство в Раді кутюрʼє.
Ти серйозно?
Я не підписав тієї петиції.
Поки що.
Поможи розібратися.
Ти маєш інші варіанти, щоб дошити колекцію?
Не маю, жодних.
Я роблю все необхідне, щоб створювати красиві речі.
А ми всі тоді що робимо?
Пропонуємо не красу, а щось інше?
-Звісно, що ні. -Він такого не казав.
Ти сам чуєш, яку маячню верзеш?
Крістіане…
Ти думаєш, що зміниш світ?
Що ти – спаситель? Месія?
-Годі вже. -Кажу вам, він продав душу
-королю бавовни. -Пʼєр, ти перегинаєш.
Не пий більше, добре?
Не добре. Я святкую.
Що саме ти святкуєш? Те, як руйнуєш дружбу?
Ні. Ще краще.
Мене обрала Кармел Сноу.
Я наступний кутюрʼє, який стане обличчям високої моди.
Ну от і сказав.
Це правда?
Вона сама сказала?
Багатьма словами.
А які саме то були слова?
«Пʼєр, я обираю вас». Такі слова. Влаштовує?
Пропоную тост за мене.
І я вам нагадую, що я здобув її прихильність, не нашкодивши друзям.
Крістіане, не слухай його.
Ну звісно.
Раніше я б хотів почути від тебе поздоровлення,
як ні від кого іншого, але тепер уже ні.
-Я маю йти. Обовʼязок кличе. -Нам треба поговорити.
І що ж у тебе там за робота, важливіша, ніж вітати мене?
Сьогодні нагороджують Катрін.
-Крістіане, ми маємо поговорити. -Я… Вибач.
Мсьє, я поговорив з мадемуазель Шанель.
Ось яка буде ціна.
Вона здуріла?
Ми обміркуємо компенсацію за воєнні прибутки на цьому рівні.
От і все! Не більше!
Ми не піддамося на ці абсурдні вимоги.
Також мадемуазель наполягає на одноденних переговорах.
І боюся, мсьє Вертгаймер,
що вона не погодиться на менше, ніж ми вимагаємо.
Божевілля.
Вона забула, що робила у війну?
Чисті здогади. Брехня, плітки.
Проти мадемуазель не висували обвинувачень. Власне…
То чому ми тут, у Швейцарії, а не в Парижі?
-Бо я вже пояснював… -Та всі знають причину.
Бо вона знає, що витворяла.
У Парижі вона б дістала по заслузі!
Це бізнес. Ми всі можемо постраждати від її вибриків.
Посміховисько! Неподобство.
«Воєнний хрест» — одна з найвищих військових нагород,
яку ми можемо вручити французькому військовому.
Нею рідко нагороджують цивільних учасників бойових дій.
Але сьогодні з нами тут присутні троє громадян Франції,
які виявили виняткову хоробрість перед лицем нездоланних труднощів.
Тим, хто обороняв нашу країну
і пережив жахіття полону,
ми довіку вдячні за вашу жертву і вашу людяність.
Святкувати якось ніяково. Відчуваю…
сором. Майже.
Це не соромно. Повір мені на слово.
Залишайся в Парижі. Я сумую за тобою.
Не можу.
Париж для мене повен привидів.
Я дещо зробив.
Може, це тобі трохи допоможе.
Парфуми.
Дякую, Крістіане.
Я розумію, ти намагаєшся допомогти, але не знаю,
чому ти думаєш, що моделювання суконь і парфуми можуть усе виправити.
Прийдеш на показ? Він буде через пʼять днів.
Я знаю, ти хочеш, щоб я була поряд, розділила з тобою плоди творчості,
але я не можу.
Я повертаюся в Кальян. Порядкувати в татовому садку.
Це єдине місце на землі, де мені зараз хочеться бути.
Минув один тиждень моєї поїздки, і сталося неможливе.
Париж розчарував.
Не саме місто, а мої пошуки нового модельєра-помазаника.
Усі вважають, що ви вже обрали Пʼєра Бальмана.
Особливо сам Бальман, як я чув.
Я ледь йому так не сказала.
Та чого там, саме так я і сказала.
Намагалася переконати саму себе.
А потім прокинулась о третій ранку і подумала:
«Ні, ні. Бальман не годиться».
Нехай він – інфантильний тиран, але ж і геній також.
Та все ж йому чогось бракує.
Потрібна ваша щирість, Люсьєне. Більш нема в кого спитати.
Баленсьяґа привабливий, але в ньому немає новизни.
Крістіан Діор відмовився показувати мені колекцію,
хоча Зенакер пустила глянути одним оком.
Люба, я раджу пошукати деінде.
Навряд чи Діор щось покаже в цьому сезоні.
А як таке може бути?
Він використав частину значних інвестицій Буссака,
щоб зманити найкращих швачок з інших домів моди.
Надійшла скарга.
Тепер швачкам доведеться піти від нього, доки я не вирішу,
чи не викинути його з Федерації кутюрʼє.
Викинути? Нічого собі.
Я думала, ви його найбільший захисник.
Я знаю.
Я думаю, що ця скарга дрібʼязкова. Дозвольте поцікавитися.
Мсьє Діор найняв швачок, щоб творити.
А як ви вчинили б на його місці?
-Привіт, Кароль. -Мсьє.
Вибачте, мсьє Діор.
-Так, простіть. -Так, так.
От лихо.
-Вибачте, удачі. -Зої, що сталося? Куди всі йдуть?
-Нам заборонили у вас працювати. -Хто заборонив?
Простіть, мсьє Діор. Як жаль, що я не зможу відшивати
-вашу чудесну колекцію. -Ні… Зої.
Чорт.
Не треба, не йдіть. Вертайтеся до…
Крістіане, ви їх не зупините.
-Що сталося? -Бальман і Пату.
Приходили. Погрожували їм.
Цим жінкам не дадуть роботи в домах
Ради кутюрʼє, якщо вони не звільняться.
Я маю подзвонити Лелону.
Не допоможе. Я дзвонила. Він не може говорити
ані зі мною, ані з вами, доки не оголосить свого рішення.
Жахіття.
Наша пропозиція більш ніж щедра.
Її треба притиснути.
Щоб на своїй шкурі відчула біль, якого завдала.
Мадемуазель, вони погодилися виплатити вам відшкодування за війну
і дотримуватися вихідних умов контракту.
Збільшити ваш 1% прибутку до 10%, як було
до всіх цих подій.
На мою думку, це дуже вигідно.
Юначе, підійдіть.
Ближче. Нахиліться.
Я хочу не просто частку прибутку.
Я хочу ще й процент від валового доходу.
Валового?
Це нечувано.
Ми можемо вибити більший процент
чистого доходу. Але валовий — це…
Усе або нічого, Жюльєне.
Перекажіть моє послання.
Та ви жартуєте.
Переговори закінчено.
Ні, ні. Панове, прошу вас. Я розумію, вона багато просить.
Але збитки від судової тяганини для вашого бізнесу будуть немислимі.
Без прізвища Шанель ваша продукція, марка –
всі ваші інвестиції нічого не варті.
-Дайте з нею поговорити. -Ні,
мадемуазель чітко пояснила, що…
Говоримо особисто, або угоди не буде.
Я спробую переконати.
Мадемуазель, це прикро, але на мою думку,
без вашої зустрічі з ним рішення сьогодні не буде.
Почекають.
Такий добрий син.
Такий добрий брат.
Керувати власним домом високої моди – це безжалісне, жорстоке починання.
А Крістіан,
у нього немає мужності приймати важкі рішення.
Ти справді хочеш усім ризикнути?
Ризикнути? У вас 70%, а в мене тепер 1%.
Мені нема чого втрачати.
Є. У нас і досі бізнес. Партнерство.
Так багато поганого може статися.
Я зробила пропозицію. Або приймайте, або підемо в суд.
Поглянь мені в очі й попроси вибачення.
За що?
За те, що ладна була використати нацистів, щоб відібрати в нас бізнес.
Проблеми в нас почалися ще до війни.
Я вдалася до арійських законів, бо ви не залишили мені вибору.
Нас переслідували. Винищували.
А ти коли-небудь думав про те…
з чим мусить боротися жінка, щоб вижити в цьому світі?
Ось що я тобі скажу. Я не проситиму вибачення за все, що було.
Я була в безвиході, як і ви.
Різниця в тому, що я до неї звикла.
Ви, чоловіки, і ваші війни. Ваші правила.
Пʼєр. Ви маєте прийняти рішення.
З мене годі.
До зустрічі в суді.
Мадемуазель?
Вони погодилися. Два проценти валового доходу.
Усі ваші вимоги. Ви їх перемогли.
Поздоровляю.
Скоро ви будете однією з найбагатших жінок у світі.
Добраніч, мадемуазель.
Приїжджай і сам побачиш, що створює Крістіан.
Запрошую вас усіх приїхати й побачити.
Я переконаний, що ти абсолютно даремно відкрив свій бізнес, Крістіане.
У ньому стільки доброти,
і водночас він дуже крихкий і вразливий.
У тебе кров?
Ні, я…
По-дитячому вколовся голкою.
Як новачок.
Ми надто швидко працюємо. Помиляємося.
Це непростима дурість з мого боку, і…
Ні. Ми всі виснажені. Піди відпочинь. А я продовжу.
Мсьє, якщо дозволите…
Прекрасно.
-А ви вже визначилися з назвою? -Так.
Дякую.
Крістіане, який у цьому сенс?
Ви знаєте, вона не прийде.
-Як пройшло? -Добре. Дуже добре.
-Повернула собі частку в компанії? -Так, і навіть більше.
Завдяки цій угоді ми з часом вернемося в Париж.
Париж?
-Слава богу. Допоможемо барону. -Барону?
А ти не чула?
Він постане перед судом. Я думаю, його стратять.
Стратять? За що?
Колабораціонізм.
Ми мусимо повернутись і допомогти йому.
Зараз їхати не можна.
Але ж ти кажеш, Вертгаймери згодні повернути тобі компанію,
і завдяки їм усі довідаються, що ти відновила репутацію,
а ми повернемося і підтримаємо його.
Ні, це неможливо.
Він врятував мені життя. Ми мусимо щось зробити.
Можемо свідчити. Щоб там зрозуміли, який він насправді.
Інших відпускають.
Барон сам приймав рішення. Нехай розплачується життям або смертю.
А ти що тут забув?
Мені потрібні гроші.
Я думаю, вам пора йти.
Андре, не втручайся.
Нам з твоєю тіткою треба владнати одну справу.
Я ж кажу, вам пора, мсьє Ленг. Чи як там вас насправді звати.
Шпац!
Шпац! Не треба, Шпац! Перестань!
Перестань!
З моменту мого приїзду ти сахаєшся від мене, як від чуми.
Але в мене теж є почуття. Справді. Я маю почуття, так само як ти.
Андре? Андре?
Андре, ти цього не знаєш, але я там був.
У ту ніч. Коли барон і твоя тітонька приїхали тебе забирати.
Я там був. Спостерігав за вами.
Щасливе воззʼєднання родини.
Скажи йому правду. Скажи.
Пора йому дізнатися правду про рідну тітоньку.
Розповідай!
Шпац, прошу, відпусти його! Я дам тобі гроші.
-Про що ти говориш? -Сама розкажеш? Чи, може, я?
Добре, тоді я перший. Андре, ми обоє працювали на Рейх.
Правда ж, агенте Вестмінстер?
У неї навіть був агентський номер.
Памʼятаєш який? F7124?
F7124?
Так! Так.
Отож.
Вона була бравим солдатиком.
Робила все, що ми вимагали,
в обмін на те, щоб самій отримувати бажане.
Вона хотіла повернути собі ах-який-важливий бізнес на парфумах.
Тому кинула нещасного барона Вофрелана
на поталу вовкам, щоб ви всі могли зухвало здиміти.
І ледь не зробила з мене цапа-відбувайла.
То як там твоя зустріч?
У тебе тепер напевно грошей – кури не клюють. Я хочу свою частку.
Отримаєш, тільки відпусти!
Відпущу, коли ти розкажеш йому правду.
Розкажи, або він зараз здохне.
Як мав здохнути ще багато-багато місяців тому,
сконати в багнюці, як собака.
Розкажи йому. Щоб ми тобою пишалися. Давай. Починай.
-Так, це правда. -Кажи.
Це все – правда!
От бачиш? Не так уже й важко було.
Щоб завтра гроші були на моєму рахунку. А то я повернуся.
І тобі це не сподобається.
До речі, Андре, будь поблажливіший до тітки.
Зрештою, це лише бізнес.
Нічого.
Ти в порядку? Мені дуже прикро.
Дай допоможу.
Як ти могла? Нацисти катували нас, убивали, як худобу…
Будь ласка, зрозумій: я все це робила заради тебе.
Нашого майбутнього.
Нашого майбутнього? А як же барон?
Я його використала.
У нього були звʼязки серед нацистів. Він поклопотався, щоб тебе випустили.
Іди геть.
Не йди.
-Я не витримаю твоєї присутності. -Прошу, не йди.
Будь ласка, не йди. Ти не можеш теж піти. Я люблю тебе.
Ти нікого не любиш.
І ніколи не любила. Я забираю Ґабріель. Ми їдемо в Париж. Не переслідуй нас.
Без вас у мене нічого немає. Прошу тебе.
У тебе є гроші. Усе, про що ти мріяла в житті.
Ні.
Андре!
Я тут роздивлявся твій Maison Dior.
Такий величезний.
Я завжди мріяв про щось таке для себе, але, на жаль,
народився недостатньо талановитий для таких здобутків.
Ти розбив мені серце, коли звільнився.
Але думаю, ти й сам знаєш.
-Люсьєне, я люблю вас. І досі. Я… -Як батька, від якого зрештою йдуть.
Я мав один-єдиний шанс. Мені 42 роки.
Я знав, що наймати швачок не слід, це матиме наслідки, але…
-Все одно найняв. -Ви вже вирішили?
Тому ви тут?
Так. Хотів навідатися до тебе, щоб повідомити.
Нацисти були нашими господарями.
Але тепер у нас новий господар. Гроші.
Нам потрібні гроші, щоб жити, працювати, будувати доми високої моди.
І те, що ти тут зробив, Крістіане,
не більше й не менше, ніж повне переосмислення
нашого бізнесу. Бізнесу з колосальним потенціалом.
Особливо якщо за тобою підуть інші.
Штрафні санкції – це загроза не лише твоєму майбутньому,
але й майбутньому високої моди.
Ось чому я вирішив тебе не карати.
Дякую.
І взагалі, швачкам потрібен додатковий дохід.
Ти можеш їм більше заплатити. Зрештою вони теж будуть у виграші.
Проте відішли кількох у Дім Пату,
щоб там дошили колекцію.
Їм теж заплатиш за роботу.
Цілком очевидно, що ти можеш собі це дозволити.
Авжеж.
Послухай.
Треба уважно ставитися до того, що ми робимо
у ці поворотні моменти нашого життя, Крістіане.
Коли прийде успіх, тобі варто стерегтися.
Чого?
Крістіана Діора.
Маєш три дні. Удачі.
Марі. Де Марі? Несіть ту сукню. Ідіть сюди.
Не знаю, чи цій штуці тут місце.
Розверніться, будь ласка.
Дивіться, поділ сукні не повинен волочитися по підлозі.
Тут треба підняти на два міліметри.
Бар.
БАРНИЙ КОСТЮМ
Кривувато. Крапельку отак.
Наче свята.
Амур.
АМУР
Дами, тут нічого не повинно брижитися. Розумієте?
Джунглі.
ДЖУНГЛІ
Крик.
КРИК
Мрія.
МРІЯ
Доріс.
ДОРІС
Довгі поля.
ДОВГІ ПОЛЯ
Фіґаро.
ФІҐАРО
Королла.
КОРОЛЛА
І гламур. Вірність.
ВІРНІСТЬ
Так?
Гарно. Дуже гарно, дівчата.
Усім дякую. До роботи. Працюємо.
Те, що зробив Крістіан, найнявши швачок,
прощати не можна.
Жак, чому ти наполягав, щоб ми прийшли?
Він за вами скучає.
Завтра показ, і я прошу вас прийти.
Я не знаю.
Крістіан завжди був для мене важливий. Для нас.
То приходьте. Побачимо, що він створив. Ми всі маємо бути з ним.
Ідіть додому. Відпочиньте.
А Жак точно підійде трохи згодом?
Так, він прийде.
Крістіане, я в вас вірю. Хай там що буде завтра.
Привіт.
Залишишся тут на цілу ніч?
Все одно не засну…
Що таке?
Я роблю все від мене залежне, але я…
Катрін.
Ти нарешті маєш усе, про що мріяв. Успіх прямо перед тобою.
От побачиш. Завтра буде тріумфальний день.
ФРАНЦУЗЬКА ПОЛІЦІЯ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ ЗВʼЯЗКІВ З НАЦИСТАМИ
Присягаєтеся в правдивості свідчень?
Так, мсьє. На жаль, це все правда.
Усе, що ви нам розповіли, повторите в суді?
Ви її знайдете в готелі Beau Rivage Palace
у Лозанні, Швейцарія.
Дами, швиденько. Швидше.
Так.
Дякую. Ні, ні. Верніться…
Елено, візьми.
-Ні, ні. -Не рукавички.
-Потрібні рукавички. -Покваптеся.
Капелюх.
Увага. Будьте всі уважні. Будь ласка.
Мсьє, мадам Зенакер попросила вам повідомити, що двері вже відчинені.
-…немає капелюха. -Він там на вішаку.
Отак.
Мсьє Діор, готові до фінального огляду?
Де він? Хто-небудь його бачив?
Мсьє Діор?
-Крістіане. -Що?
Що сталося?
Чому ви не з моделлю? Нам треба починати.
Прошу, дайте мені хвилинку.
-Я тебе не розумію. -У нас невдачі – це сімейне.
Може, сходи до…
Усе життя ти відволікався на мистецтво, малювання.
-Втікав у світ фантазій. -Скільки суконь…
Невже мої помилки нічого тебе не навчили?
КРІСТІАН ДІОР
-Це Кармел Сноу. -Он вона.
Кармел, як добре, що ви завітали.
Ласкаво просимо. Я проведу вас до місця.
Це ось… Вибачте.
Твоє життя таке…
…за своїм натхненням. Ви повинні творити. Крістіане.
Крістіан?
Не хотіла, щоб ти був сам.
Ніколи не бачила так багато…
Ми до мадемуазель Шанель.
А знаєш, аромат, який ти створив…
переніс мене в довоєнне минуле.
До почуття, на яке я так давно не спроможна.
Це мамин сад, правда ж?
Думала, вже там не побуваю.
Там я черпав натхнення.
Він у всьому, що я роблю.
Дорогий братику.
Пора йти.
Пора показати світові, що ти створив.
Вибачте, мадемуазель.
У нас наказ привезти вас у Францію.
Ви будете свідчити на суді над бароном Вофреланом.
Дурниці. Зверніться до мого адвоката.
Ви відповісте за участь у події, яка привела до його арешту.
Ваш небіж Андре дав свідчення про ваш звʼязок з ним
і участь у діяльності нацистської партії.
Мені нічого боятися.
Катрін. Як добре, що ти приїхала.
-Рада тебе бачити. -Крістіан дуже за тобою сумував.
Вибачте, мадемуазель. Ви сестра мсьє Діора?
Так.
Я так багато про вас чула від Люсьєна Лелона.
Для мене честь познайомитися з вами. Я Кармел Сноу, журнал Harper's Bazaar.
Прошу вас, будьте ласкаві до мого брата.
Очікування високі.
Він виражає те, що в нього в серці.
Так. Я вже це відчула у ваших парфумах.
Моїх?
Мадам Зенакер сказала, що він назвав аромат на честь
найважливішої людини в його житті.
Міс Діор.
Це на честь нашої матері.
Ні. Ні, моя люба, це ви.
Мадам і мсьє, ми починаємо.
Пʼять хвилин.
З першою колекцією 1947 року…
ви допомогли людству віднайти красу
і бажання знову жити після жахіть Другої світової війни.
Усе життя я мріяв лише про одне –
створювати найпрекрасніший жіночий одяг,
якого ще не було на світі.
А правда, що під час окупації німцями Парижа
Коко Шанель закрила ательє
і відмовилася створювати сукні для дружин нацистів?
Мадемуазель Шанель мала свій бізнес…
…і сама вирішила закритися.
Бо ті, хто пережив хаос війни…
чотири роки нацистської окупації…
найчорніші дні нашого життя.
Знають цю жагу…
до виживання.
Людям потрібно знову відчувати.
Знову мріяти. Знову жити.
А ми можемо створити для них новий світ.
Люба, ти готова?
Ні, мсьє Діор.
Я теж не готовий.
Іди. Вперед.
А для мене творчість була виживанням.
ТАК УСЕ Й ПОЧАЛОСЯ…
КРІСТІАН ДІОР АВЕНЮ МОНТЕНЬ, 30, ПАРИЖ
1950-ті
1960-ті
1970-ті
1980-ті КАРОЛІНА, ПРИНЦЕСА МОНАКО
1990-ті ВІКТОРІЯ
2000-ні
2010-ті
2020-ті
НОВИЙ ОБРАЗ
Переклад субтитрів: Олена Любенко