A teď... Vanesjina chvíle.
Dřív jsem chodívala do restaurací
a předstírala, že mé rande nepřišlo.
Dostala jsem večeři zdarma a prostě odešla.
Pardon. Omlouvám se.
Ale té noci, možná to bylo tím vínem nebo tím měsícem,
ale ten číšník mě doslova nadchnul.
- Ahoj. - Nazdar, jak je?
Ty nešiko.
Ráno, když jsem odcházela z jeho pokoje, jsem si poprvé si všimla
něčeho záhadného.
Prázdný flašky.
Brzy jsem pochopila, že mladí heteráci jsou sbíráním
těch flašek posedlí.
Potom jsem šla do jiný restaurace.
Obsluhoval mě jiný číšník,
ale něco mi bylo povědomý.
Bylo jedno, jaká to byla restaurace, číšník
nebo kolej, vždycky tam byl stejný symbol.
- Řekni mi o tomhle něco. - O čem jako?
- O tomhle oltáři z flašek. - O nic nejde.
O něco tady očividně jde.
Bylo to, jako by se domluvili.
Proč mi o těch flaškách nechceš říct?
S tím vším, co se teď děje uprostřed semestru,
asi budu muset změnit poradce.
Pokud budu chtít vyjet za hranice.
Jasně.
Měly ty flašky představovat možnosti?
Potenciál?
Jak ti to chutná?
Velmi.
Možná jsem to prostě jen neměla chápat.
Možná mi jejich otupělost měla říct:
„Nepleť se do toho, Vanesjo.
Máš svůj život. Svoji kariéru. Krásný oblečení.
A my máme tohle.“
Dobře. Přinesu nějaký hadr.
Děkuji.
Jasně, takže, počkej, počkej, o co tedy jde?
To tvoje znamínko není vůbec žádný problém.
Je to jenom určitá nádoba na ten problém.
Teď jsem se ztratila. To je jedno.
Jde o to, že to znamínko není tvůj problém.
Tvůj problém je důkaz o existenci, díky kterému můžeš získat byt.
Mimochodem, teď jsem u tebe doma.
Nechci prudit,
ale došel ti toaleťák.
Haló?
- Vítejte, vyšetření právě začíná. - Zdravím.
- Dobrý den. - Zdravím, jsem Julio a jsem Vodnář.
Jako dítě do mě uhodil blesk
a od té doby vidím svět trochu jinak
a jsem alergický na žlutou barvu.
Zbývá 90 sekund.
Dobře. Jsem tady,
protože se mi tohle znamínko zvětšilo.
Ne, nezvětšilo, je to v pořádku.
- To ne, trochu se zvětšilo. - Ne, já si to nemyslím.
Nechci se soudit s pojišťovnou,
tak mu řeknu, že o nic nejde.
Vy si to sice nemyslíte,
ale to přece neznamená, že se nemohlo zvětšit.
No, ale nepřijde mi nijak podezřelé.
Jasně, ale to nemůžete s jistotou říct,
dokud neuděláte biopsii, že?
- Takže mě chápete, je to tak? - Ano.
Nebudeme plýtvat vaším ani mým časem,
takže mě můžete na tu biopsii okamžitě objednat.
Kdyby to bylo opravdu vážné, byl byste jeden
z 0,000000000...
Zbývá 20 sekund.
...0000000001 % případů.
A to jsem. O to jde.
Měřil jste si to někdy?
- Zbývá 10 sekund. - Jste si jistý, že se zvětšilo?
Ano. Protože bylo úplně stejně velký
jako náušnice, kterou jsem ztratil
- na queer diskotéce. - Tři...
- Pokud bych ji našel... - Dva...
- ...mohl bych vám dokázat, že... - Jedna.
- Vyšetření právě skončilo. - Vím, že už mi došel čas,
ale já vám můžu dokázat, že vyrostlo, takže uděláme biopsii a vy mě vyléčíte.
Jasně. Hodně štěstí, paciente na ošetřovně číslo pět.
Další!
Děkujeme, že jste si pro vyšetření vybral právě nás.
Ta malá ústřice musí být někde v klubu.
Dobře, tak tady není.
Jak malá asi byla?
Představte si nejmenší věc, co vás napadne.
Dobře.
Menší než to.
Éj, tady Bibo!
Co je? Teď nemám čas.
Musíš si najít nový byt, než tě vystěhují.
Volal jsem Moně. Čeká na tebe.
Měj se.
Koukněte na tu nádheru.
Dostanete klíče od schránky a od prádelny.
Konají se tu rodinné večery ve filmovém salonku,
dostanete slevu na léky,
stejně jako mnohé další výhody,
které najdete pohodlně na našem webu.
- Nelíbí se mi. - Nelíbí?
Ne. Nechci, aby se můj život točil kolem...
výhod.
Nemáte něco víc výjimečného?
Třeba v hodinový věži nebo něco takovýho?
Ale tohle místo má speciální energii.
Určitě ho berte.
Stačí přinést důkaz o existenci.
- Nemám důkaz - Ne? Proč?
No, protože na to nevěřím.
To je vážně něco.
Bonjour. To jsem já.
Jsem zpátky ve velkým městě.
Byla by škoda, kdybych nezastihla svého oblíbeného senátora.
Naše obvyklý místo? A stejný čas?
Ciao.
Julio? Už máš novej byt?
Ne, jasně, že nemám byt. Každý se mě na tu blbost ptá.
Pořád máš heslo „SoyDonnieDarko“?
Já vím úplně všechno.
To je ono? Jako web, kde něco vyplním?
Přesně tak.
No ale, vždyť se mě tu ptají na věci, který ani...
Jak to mám asi vědět? Moje jméno, moje příjmení...
Tohle přece víš, zlato.
DŮKAZ EXISTENCE
No tak.
Tady to zmáčkni.
No tak.
Neměl bych se raději soustředit na to, abych našel tu ústřici?
Dokázal bych, že se zvětšilo a šel bych na biopsii.
To bych měl dělat.
Vím, kde jsem ji ztratil.
Vím to naprosto jistě, jenom nevím, jak...
Počkej. Tancoval jsem s tím malým influencerem.
To je ono. Vypumpuju mu žaludek.
Julio.
Půjdu ho najít a odvezu ho na pohotovost.
Řekni Bibovi, že večerní chilli ruším, mám práci.
Vítejte zpět u pořadu Soud živě, kde vám za okamžik nabídneme další...
Z tohohle soudního procesu je mi doslova zle.
Prosím, řekni mi, že víš, co se děje.
Kámo, ten elf Dodo je můj hrdina. Žaluje Santu za nezaplacení práce.
Mají v tom asi slušnej zmatek.
Jak rozumíte té dohodě, kterou jste uzavřel s panem Clausem?
ŽALOBCE - DODO SANTA NEPLATÍ
Slyšel jsem pana Clause, jak říkal...
- Námitka. Z doslechu. - Připouští se.
Já si vzpomínám...
Já jsem tomu rozuměl...
ŽALOVANÝ - PAN CLAUS CEO SEVERNÍ PÓL S.R.O
...že my všichni,
elfové, sobi i samotný Santa,
to děláme z lásky k Vánocům.
Ale o to nakonec vůbec nešlo, že ne?
Protože jste si ráčil povšimnout, že pan Claus z vaší práce profitoval.
Přesně tak.
Santa nedostával mzdu jako takovou, ale získal smlouvy
s Coca-Colou, s nákupními centry, točil filmy, pořádal turné.
A navíc taky dostává mléko a sušenky, a to jenom proto, kdo je.
Podle mě, Dodo Santu totálně rozsekal.
Já teda rozhodně fandím Dodovi, Santa je namydlenej.
Lidi, který vozím, o tom dost mluví.
Tuhle za mnou přišupačil bytný a říkal:
„Ou, elfové chtějí zrušit Vánoce.“
Cože? Kdo tohle tvrdí?
Nebo kecy typu: „Ou, kdyby chtěli elfové dostávat mzdu,
tak by ty dárky rozváželi sami."
Ale kdo je majitelem klíčů od saní?
- Santa. - Santa. No jasně. Přesně tohle tvrdím.
Mám rád lidi, co jdou za tím, čemu věří,
a to přesně Dodo dělá. Rozumíš mi, zlato.
SKYLER4EVERRR - STĚHOVÁNÍ
A nejenom to. On do toho šlape,
šlape, šlape, šlape.
Nazdar, moji malincí sledující.
Právě jsem se nastěhoval do rezidence Americké banky
a ten barák je úplně prázdný.
Jsem tady jenom já a moje kámoška, tohle je moje sousedka Gina.
Zamávej, Gino.
- Chápu ho. - Chestere, řídíš!
Moje chybička!
Viděli, že jedu, stejně by zastavili.
PŘIDEJ KOMENTÁŘ HLEDEJ EMOJI
- No jasně, pokračuj v chůzi. - Počkat, co?
On není emotikon, který by říkal:
„Čau, z ničeho tě neobviňuju, ale myslím, že jsi mi sežral ústřici.“
Tihle emotikony jsou mi fakt k ničemu.
Potřebuju emotikon, na kterým bude zahrada plná rozbitých soch.
Každá bude reprezentovat jednoho z mých ex.
To bude pro případ, že mi někdo napíše a zeptá se: „Kdo to byl v tom klubu?“
Emotikon, který je jednou ze lžiček z Krásky a zvířete,
se najednou promění zpátky na člověka,
ale potom zjistí, že je stejně pořád jenom sluha.
Jo, jasně.
Pro případ, že tě v práci povýší.
Hrozny, pane?
Emotikon pomeranče, který vypadá jako broskev.
Ten bych posílal, když bych chtěl říct: „Hej, už se chystám.“
Potřebuju emotikon Jupiteru, který právě zjistil,
že mu vědci říkají plynný obr.
To pro případ, že tobě někdo omylem pošle zprávu o tobě.
Emotikon mě, jak sedím na pohotovosti a sestry mě poznají a řeknou:
„Tohohle magora už ne.“
- Pohlaví? - Gay.
- Nějaký záznamy o rakovině? - To je nepříjemný.
- Nějaký léky na předpis? - Poppers.
Skyler?
- To jsem já. - Ošetřovna 4.
Je tu problém s vaší kartou.
Pane, jak jsem vám řekla, váš požadavek nemůžu schválit,
protože není možné ověřit, že karta skutečně patří danému pacientovi.
Ale ona mu patří. Komu jinému by patřila?
Pane, jak jsem už řekla.
Je tam jasný rozpor mezi informacemi, které mi podáváte,
a informacemi, které jsou zapsané v pacientově kartě.
Jde o to, že tam máte napsaný, že jsem se narodil 8. 24.,
což je překlep. 24. měsíc neexistuje.
Jo, a jestli to pomůže, usmívám se.
Je mi líto, ale pravidla jsou pravidla.
Zákaznická linka pojišťovny, jak vám mohu pomoci?
Věřte mi, že jako loajálního zaměstnance zákaznické péče pojišťovny,
mě nic nenadchne víc, než když je náš vážený klient...
rozrušený.
V tom je síla práce v pojišťovně.
Můžou kopat, můžou křičet...
Sakra, klidně můžou mít pravdu a já to vím,
ale jsem vojákem této společnosti, obránce pravidel.
Pojišťovna je moje firma a já jí sloužím jako meč.
Je mi líto. Ale bohužel vám opravdu nemám jak pomoci.
Nicméně, vážíme si vaší přízně.
Začnu je trollovat slovy: „Jak vám mohu pomoci?“
Ale v našich řadách jsou i nevěrní vojáci.
Někdy si říkám,
proč se těm lidem prostě nemůžeme omluvit a pomoct jim.
Já přece nemůžu za to,
že je ta pojišťovna na prd.
Nechceš naznačit, že si naše pojišťovna neváží svých zákazníků?
Je to z prdele systém.
Je to bezchybný systém.
Navržený bezchybnými mozky a nám svěřený.
Bože, miluju pojišťovnu.
A banky a kreditní karty a armádu.
Zákon a pořádek.
Je mi líto těch, kteří za námi nestojí.
No, teď když jsem manažerka,
pokusíme se být ke klientům více lidští.
Manažerka? Řekla manažerka?
Tak já tady pracuju už sedm let,
ale povýšení dostane ředitelova dcera?
Záleží jí vůbec na téhle pojišťovně?
Na našich pravidlech? Na našich zvycích a našem stylu života?
Pojišťovna by mě nikdy takhle nezradila.
Cože?
Jsem teď manažerka.
To mi bude ctí ti sloužit.
To není možné.
Za tohle musí zaplatit.
Nejsem meč, ale cihla.
Jsem cihla ve zdech pojišťovny.
Nezáleží jim na mně.
Stejně jako jim nezáleží na našich klientech,
tak fajn. Fajn! Zavládne anarchie.
Všechno tu spálím na popel.
Vypálím celou zemi.
Ano, použiju pracovní počítač k soukromým účelům.
Vyberu si dovolenou...
KARAMATRAVLR REZERVUJ LET
...s odjezdem za rok.
A svého nadřízeného informuju jen deset měsíců předem.
PROBÍHÁ PLATBA NEZAVÍREJTE OKNO
Přesně tohle potřebuju!
Co jsem to udělala?
GRATULUJEME! VÁŠ LET BYL REZERVOVÁN!
Pojišťovna mě potřebuje.
Buď rozumná, Becco. Ještě to můžeš vrátit.
PROCESNÍ CHYBA ZKUSTE TO ZNOVA
Cože? Proč mě to nechce pustit?
Proč mě to nechce pustit?
- Haló? - Zdravím, jak vám můžu pomoci?
Zabukovala jsem si u vás let, ale potřebuji ho zrušit.
Pozor na ten tón.
- Můžete mi říct vaše... - Můj tón?
- ...referenční číslo? - Moje co?
- Vaše referenční číslo? - Moje referenční...
- Mluvte. - Ne, vy mluvte.
To číslo, madam.
- Vy chcete moje referenční číslo? - Ano.
Jak vám můžu věřit?
Řekněte mi ho, Becco.
- Vy ho chcete? - Já ho potřebuju.
- X. - Ano.
Čtyři.
Ano.
- A. - Jako auto?
Ano.
J, 3.
Ano.
- Tři. - Ano.
Devět.
Nemůžu ho zrušit.
- Proč? - Nejde to.
- Proč? - To jsou pravidla.
V podmínkách uvádíte, že let můžu zrušit do 24 hodin.
Ale vy jste ho koupila u třetí strany.
V takovém případě mám volat vám.
- Abychom vám to sdělili. - Nepříjemné.
- Pozor na váš tón. - Nepříjemný.
- Mám svázané ruce. - To je váš problém.
Nemůžu vám pomoct. Nepomůžu vám.
- Ale vězte... - Řekněte to.
- Co jako? - Kdo jsem?
Jste naše...
vážená zákaznice.
A nezapomeňte na hodnocení spokojenosti.
Je mi líto, ale pravidla jsou pravidla.
Nicméně, jako zákazníka si vás vážíme.
Musím jít. Pardon.
Tak co, jak to šlo?
Nemám v břiše diamanty.
V tuhle odpověď jsme nedoufali.
Rentgenové snímky nevykazují naprosto žádné abnormality,
které bychom viděli,
kdyby spolknul náušnici.
- No tak to je vážně šokující. - Žádné.
Šokující pro nás oba. Promiňte. Mám špatnou náladu.
Dobře.
- A teď už to nechte plavat. - Dobře.
- Máte pravdu.
Ústřici najdu a dokážu, že se mi znamínko zvětšilo.
NEZVĚSTNÁ 718-145-9628
Nazdárek mí sledující,
takže, dneska je den bisexuálů.
A abych oslavil všechny bisexuály světa,
tak jsem použil Klorax.
Neboli zabijáka bakterií pro všechna pohlaví.
Nazdárek, mí sledující,
takže, dneska je den bisexuálů.
A abych oslavil všechny bisexuály světa,
tak jsem použil Klorax. Neboli zabijáka bakte...
Gino?
- Gino? - Co?
Půjčíš mi nabíječku?
- Co se děje? - Co je tobě sakra do toho?
Už týden jsem v prdeli.
Charles se na mě vykašlal.
- Cože? - Musím se odstěhovat.
A navíc se nemůžu zbavit
tady tý posrané tibetské kabaly,
kterou mi ten blbec nedávno dal.
Proč se musíš odstěhovat?
On to tady celý platí, ty inteligente!
Ou, tak to je vážně úplně na prd.
Možná bych o tom mohl napsat status. Mohli by ho „zrušit“.
Jako za co?
- Grooming? - Grooming?
Vždyť je mi 32, všechno je totálně na hovno!
Jasně, teď už vím, že jsem se neměla cpát těstovinama.
Jenomže to on mě vzal do Itálie
A já tam pořád jenom jedla a jedla a jedla,
a když jsem se vrátila, málem jsem chcípla na rotopedu.
Ani jsem mu nemohla ukázat nový kozy, co jsem si kvůli němu nechala udělat.
A víš proč? Jsou umělý a teď letí přirozenost.
Takže je tlačím dolů, aby přirozeně spadly.
A k čemu mi to sakra je? Kdo vůbec jsem?
Zlato, jsi nádherná.
A vím, že se z toho dostaneš.
Já jsem to taky zažil. Já taky.
Jo.
Zažiješ to.
Ne, já už to zažil,
- chlapi jsou prostě jenom odpad. - Tak jsem to nemyslela.
Co budeš dělat, až tohle všechno skončí?
Co „tohle všechno“?
Ty si jako myslíš, že budeš věčně žít z toho, že třeseš svým mrňavým tělíčkem
a vyplazuješ jazyk?
No TikTok je něco jako takový odrazový můstek.
Jo, a k čemu jako?
K mý značce.
- Jaký? - Životní styl. Už jsem ti to říkal.
Jasně.
Takže ty lahvičky od parfémů, co si kreslíš do sešitu,
chceš prodávat svým sledujícím?
Oni teď za tebe vyhazují peníze.
Dokonce za tebe platí nájem v nádherným bytě.
Celebrity ti platí, abys předstíral, že jsi jejich kámoš.
A přitáhl k nim pozornost mladých,
právě oni tě totiž sledují. Teda zatím.
Ale budeš stárnout.
A tví malí sledující taky.
A až zestárnou,
tak to stádo tvých malých oveček prostě vybouchne
a najde si jiného Skylera.
Možná si říkáš:
„A co moje herecká kariéra? Ne, to není úplně ono.“
Jasně. Ale jdi za tím a hoď sebou.
Nebudeš mladý navždycky.
Ty seš blázen.
- No tak. - Díky.
Jasně, není zač.
Hele, myslíš si, že moje kariéra někdy skončí?
Jako úplně.
Ne, kámo. Miluju ten novej TikTok.
Díky. A který?
- No, tohle je dobrý. - Jo, a který?
Ale ne, myslím novou apku RealUs.
Ukázala mi to moje malá neteř.
Je to boží. Máš tam profil?
Ne. Měl bych mít? Já nevím.
Ne. Asi ne. Mají to hlavně děcka na druhým stupni.
To je těsně před střední, že jo?
To je fakt dobrý.
Vine?
Cože?
Zeptej se jich, co se stalo s Vine a s MySpace.
Kdo je to?
Haló?
REALUS JMÉNO - DŮKAZ EXISTENCE
Levná nabíječka.
Skylere, to jsem já,
kdo dává a taky kdo bere.
Ahoj, Algoritmus.
Skylere, můj drahý Skylere.
Copak to děláš?
Snažím se založit si profil v nový apce.
A pročpak bys to dělal, můj drahoušku?
My tě chceme v té tvojí. S lidmi tvého věku.
Zajímáš je.
Jo, fajn, ale jak dlouho ještě?
Ty nejsi vděčný za dary, které jsme ti dali?
Copak ty si vážně neceníš veškerých darů od algoritmu?
Dobře. Cením, ano. Ale, co když TikTok zmizí?
Nebo co když se ze mě stane někdo, kdo nejsem?
Jsi jen hvězdný prach, drahý.
Kapka ve velkých vlnách. Tvé schopnosti jsou nepřenositelné.
A ne. Žádnou značku to nebude zajímat.
Ty jsi stavební kámen v nekonečné pevnosti.
Budu ke sledujícím upřímný.
Klidně skončím, když budu muset.
Ty už jsi přece skončil.
- Ahoj, mí malí sledující. Tady, Skyler. - Ne.
- Milujeme tě. - Milujeme tě, Skylere.
- On je tak vtipný. - Já ho zbožňuju! Je skvělý!
Vaše komenty jsou tak sladký.
Jsem z té vaší lásky hotový.
Měj se, Skylere.
Ahoj, mí malí sledující.
Nově spolupracuji s Dark Water, s firmou, co prodává super měkký ponožky.
Pane, jak už jsme řekli, bez doporučení vám biopsii neuděláme.
Jo, ale to je problém,
už jsem mluvil se sedmi různými doktory.
Julio? Kdy sis naposled vrznul?
Bibo, kdo tě to naučil?
Kdy ses naposledy udělal?
Bibo!
Možná má Bibo pravdu. Musím to nechat být a žít svůj život.
Dobře. Buď člověk, lidská bytost, buď šťastnej, šťastnej...
Jsi z toho všeho už unavený?
Proč to nevzdáš a nedovolíš si být šťastným?
INCORPOREAL SLUŽBA AKTUALIZACE MYSLI
Tak jo...
Osvoboď se od svého těla. Žádné tělo, žádná bolest.
Seznam se s našimi mimotělními službami.
A začni ještě dnes.
Překlad titulků: Karolína Zbořilová