Se va face bine fiul meu?
Nu va mai trebui să meargă niciodată la ora de sport,
va fi scutit.
Micul meu geniu delicat...
Julio?
- Ce? - Ţi-am verificat programul
şi nu scrie că ai fi ocupat acum.
Am emoţii în legătură cu o audiţie. Mă ajuţi să repet replicile?
Bine.
Dustin vrea să...
schimbe lucrurile.
- Să facă diferenţa. - Da.
Pentru că în America, e destul de aiurea
şi e nedrept că nu e suficient loc
la masă pentru toată lumea.
Citat din Vanesja.
Ai organizat o conferinţă de presă pentru a anunţa asta.
O conferinţă de presă extraordinară.
Abia aştept.
- Julio, a sosit. - Scuze, trebuie să închid.
Cred că am o pistă în legătură cu scoica.
Nu e pe fundul mării?
Da, dar cred că am găsit pe cineva care cunoaşte marea.
Cum rămâne cu Zappos?
- Pentru excepţie. - A ajuns.
Trebuie să închid. Pa!
Bună!
Scuze că nu te-am întâmpinat la... Scuze, eu sunt Julio.
Bună, Deedra! Mă bucur să te cunosc.
Mulţumesc că ai preluat cazul!
Da, bine. Bryce!
- Unde naiba e? - Mii de scuze!
Ţi-am adus apa.
- Ce mi-ai adus? - Apa.
- Ai vrut apă? - Eram sarcastică, Bryce.
- Nu te amuză gluma mea? - Ba da.
Nu pare să fie aşa.
- În fine. În regulă, Julio. - Da.
Ai pierdut un cercel pe fundul mării.
Da.
- Avea cam 2,5 cm. - Îmi arăţi poza?
V-am trimis un e-mail ieri.
- Cred că l-aţi primit. - Da.
Uite.
Să vedem.
De când au peştii locuri de muncă?
Primarul a spus că dacă se aşteaptă ca oamenii
să păstreze apele curate, peştii şi alte vietăţi acvatice
ar trebui să pună osul la treabă.
În regulă, Bryce.
- Bryce! - Scuze, sunt aici.
Cercelul are cam 2,5 cm.
E din aur.
- Ai notat? - Da.
Am scris, da.
- Formă de scoică. - Da.
- Cu diamante. - Da.
- Ai un pix în plus? - Bryce!
Da, cam câte diamante, aproximativ?
Are relevanţă?
De ce nu ar avea?
Nu ştiu, scuze.
Diamante. Mai multe.
- Şi o perlă. - Da.
Perlă. O să reţin asta.
În regulă.
O să te anunţăm când îl găsim.
Bryce, să mergem!
Deedra nu te va dezamăgi.
Mă întrebam, pentru mai târziu, ce ai vrea să mănânci la prânz?
Nu ştiu. Peşte, poate?
- Julio? - Da?
Au oprit deja apa caldă.
Şi de ce mai cauţi scoica?
Oamenii de la Zappos te vor ajuta să devii excepţie.
Ar putea dura luni.
Bibo nu-şi poate bate capul cu asta acum. Bibo are o audiţie importantă azi.
Următorul tren L va sosi în 178 de minute.
Ce vei face azi, dragule?
Nu ştiu.
Poate cauţi locuri de muncă.
Nu pot să cred că chestia aia cu supereroii
nu-ţi dă înapoi slujba de la mall.
Ai nevoie de Dumnezeu.
Vino cu mine la biserică.
Nu cred în chestiile astea. Scuze.
FEMEI ADEVĂRATE DIN NEW YORK
Nu mă interesează nimic acum.
De ce nu mergi în Central Park? E frumos.
Nu e Florida, dar...
New York-ul nu e atât de rău.
Când construiesc un castel de nisip, mă aştept să fie acolo anul următor.
Nu e distractiv?
Vrei să ştii cine se relaxează?
Asta sunt eu deja la terapie.
Sunt cea mai tânără şi nu trebuie să o dovedesc.
Dragă, nu eşti chiar aşa tânără.
Acceptă!
E mai uşor să mă urăşti.
De ce nu-mi spui în faţă?
Femei adevărate din New York.
Ajung la deschiderea restaurantului Biancăi...
- Dina! - Bună, Bianca!
...cu întârzierea adecvată.
Şi sunt complet bulversată de ceea ce văd.
Bianca, am o întrebare.
La ce plănuieşte Genevieve să folosească colţul ăla?
Ce colţ?
Colţul de acolo.
E spaţiu gol. Care era ideea?
Oamenii vor veni aici să mănânce. Gaura aia îi va incomoda.
Te ajut cu ceva, Dina?
Nu e nevoie să te agiţi. Doar am pus o întrebare.
Am amenajat restaurantul Biancăi.
Ştiu foarte bine ce fac. Am studiat la SCAD.
Online.
Bombă!
Studiile au fost online,
dar computerul era... mare.
Fetelor, vă rog! E seara cea mare.
Haideţi!
Pentru a ne lua gândul de la toată drama din oraş,
le-am dus pe fete la complexul Sandcastle Villas and Golf Club,
în Bahamas pentru o mică escapadă între fete.
Să sperăm că toată drama care implică golul va rămâne în New York.
Am împachetat bikini,
pălăria de soare şi toată drama despre spaţiul gol.
Nu e distractiv?
E fabulos.
Uite, Genevieve,
niciun colţ nu are spaţiu gol.
Se pare că drama nu a rămas în New York.
Nu am vorbit despre asta. Nu vorbeam.
Vorbeşti chiar acum.
Nu spun niciun cuvânt, scumpo. Cred că e doar în capul tău.
Nu vorbi cu mine când vorbeşti cu mine.
Donnie...
adu-le mai multă şampanie.
Sunt destul de ameţite deja, dle.
Doamne, chiar sunt? Te-am întrebat eu?
Bun băiat.
- Nu e nevoie să te agiţi. - Nu mă agit.
- Stârneşti toată drama asta. - Genevieve, m-am tot gândit
şi e o prostie că ţi-am dat o şansă,
iar tu mi-ai stricat marea deschidere cu spaţiul gol.
Toată lumea a fost deranjată de spaţiul ăla.
Ce se petrece aici?
Să încheiem pentru seara asta.
E nebună.
Am amenajat restaurantul frumos pentru ea.
Fetelor...
Cardul meu de credit nu are limită.
- Nu spune nimic. - Ce e asta?
Cine sunt?
Totul va fi bine, dar trebuie să rămâi calmă.
Opriţi alimentarea.
Rămân să închid.
- Uite, Genevieve... - Ce?
E în regulă. Nu ne pot vedea.
Camerele sunt oprite, dar trebuie să rămâi calmă, bine?
Nu ţipa.
Gen, sunt eu, adevărata Bianca. Respiră.
- Bine. - Respiră.
Genevieve, trebuie să vezi asta.
Dacă vezi asta, să ştii că îmi pare rău.
Am făcut tot ce am putut,
dar am eşuat.
Şi...
dacă vezi asta,
înseamnă că nu mai eşti sub controlul lor.
- Controlul lui. - Al cui?
Cum?
Al lui Jared, producătorul.
Ai fost prinsă în capcana micului său spectacol bolnav.
Viaţa pe care o trăieşti
nu e decât o simulare.
Acum, cel puţin voi două sunteţi treze.
Vă pot salva. Putem scăpa.
Îmi pari atât de cunoscut.
Cum te cheamă?
Brandon.
Doamnelor, mâine e ziua cea mare.
O să controlez uşa asta.
O să schimb codul de acces şi o las descuiată.
Trebuie să mai rezistaţi doar o zi, bine?
Şi orice aţi face,
nu mergeţi în biroul lui Jared.
Sunt aşa de fericită că am rezervat la Benihana,
să scăpăm de toată drama din oraş.
Mă doare stomacul.
Ţi-am spus, Rellany, că nu pot mânca „torteilla”.
- Unde-i Brandon? - La etaj, cu şeful.
Mă întreb ce a făcut?
Genevieve, ai luat foc!
Mâna ta!
- Ne trebuie nişte apă! - Nu am apă.
E clar că cineva a băut prea multe pahare.
Opriţi alimentarea.
Repede!
E descuiată.
- E descuiată, haide! - Stai, trebuie să încerc.
Am încercat deja. Să mergem, Gen!
Nu, nu fără Brandon.
Ne-a ajutat.
- Gen! - Nu plec fără el.
Brandon?
Unde-i Brandon?
Brandon?
Doamne, eşti atât de proastă!
Brandon?
Da şi nu.
Sunt eu, Genevieve.
Creatorul tău.
Dumnezeul tău.
- Gen! - Ce?
Ce-i asta?
Bună, Bianca!
Arăţi bine.
Ce?
Ce se petrece?
- De ce îmi pari cunoscut? - Ştiu, nu?
Probabil pentru că toate aveţi o parte din sursă în voi.
Sursă?
Da.
Sursa.
Scorpie.
Originalul,
o femeie adevărată, bogată, din New York.
Frumoasă. Vicleană.
Mama mea.
Creierul uman e...
ceva incredibil.
Poţi exploata lumi întregi,
chiar şi după ce corpul nu mai e.
Îi exploatez creierul, căutând tiparele voastre comportamentale.
E foarte uşor să găseşti o femeie rea şi bogată, dar să fie mamă,
a trebuit să apelez direct la sursă.
Minţile voastre sunt conectate cu a ei.
- E Picioruşe de Pui. - Nu-mi spune aşa, mami!
Bine?
Ştii foarte bine că sunt genetice,
că le-am moştenit de la tata şi că nu e vina mea
că voi doi vă urâţi unul pe altul!
Mama ta se prefăcea că e bolnavă de ziua ta,
să fie în centrul atenţiei.
S-a prefăcut că e gay când ai recunoscut.
Destul!
Ajunge, bine?
Nimic din toate astea nu mai contează,
pentru că acum...
pot să mă joc cu ea
prin intermediul vostru mereu.
- Lasă-ne să plecăm. - Să plecaţi?
Asta vreţi?
Da.
Adică...
fie.
- Uşa e acolo. - Slavă Domnului!
Iisuse!
Distracţie plăcută în închisoare!
Sau aţi uitat?
Sunteţi aici pentru că aţi semnat un contract.
Vă amintiţi?
Mai bine aşa decât la închisoare pentru evaziune fiscală, nu?
Doamnelor,
nu vă temeţi.
Unchiul Sam şi cu mine am ajuns la o înţelegere.
Până la urmă, voi...
sunteţi cel mai mare export al nostru.
Un mod de viaţă la care oamenii aspiră.
De ce ne-ai elibera, atunci?
De ce filmezi?
Uneori e bine să creezi nervi.
Încercările voastre de eliberare sunt un final de sezon perfect.
În fine, ce spuneţi?
Alte câteva sezoane?
Nu cred că au rochii mulate în închisoare.
In următorul episod din Femei adevărate din New York.
Aseară mă gândeam la copilăria mea
şi nu îmi puteam aminti nimic.
Nu îmi aduc aminte...
de părinţii mei.
Iar începe.
Cred că e de prost gust
să nu-ţi retuşezi rădăcinile înainte de a ieşi în oraş.
Se numeşte stil.
Îmi pare rău.
- Femei adevărate din New York. - Femei adevărate din New York.
Apoi l-au dezhipnotizat intenţionat?
A fost un fel de... circ. Mi-a plăcut la nebunie.
Deci...
spune-ne cum te simţi să te vezi în sfârşit reprezentată şi...
fă-mi o favoare,
adaugă ceva în spaniolă.
E incredibil
să am în sfârşit un rol în care mă simt reprezentată.
Când am primit rolul, prima mea reacţie a fost: „Ay dios mío”.
Julio, vrei să-i arăţi cum ne imaginăm,
de fapt, replica?
Abuela, nu mă ascundeam în dulap.
Nu, trebuie să fie un pic mai mult în stilul Pixar, cam aşa...
Abuela, nu mă ascundeam în dulap, doar căutam... sarea?
E adevărat că pui magie în tamales?
Superb.
Cred că ea e aleasa.
Adios.
Te rog, să nu facem serialul. Am o grămadă de alte scenarii.
Îţi aminteşti de delfinul ăla blocat
în canalul Gowanus din Brooklyn?
Ar fi un film grozav.
Poate chiar de trei ore.
Nimeni nu ştie cum a ajuns delfinul acolo.
Îmi pare rău, dar opreşte-te.
Vine o vreme când trebuie să te maturizezi şi să treci peste.
A fost incredibil.
Atât de revelator.
Te-am văzut prin sticlă.
Care-i metoda ta?
Studiez oamenii şi mă contopesc cu ei.
E uimitor.
Îmi place să discut cu actorii ca şi cum le-aş citi gândurile.
Evident că ai primit rolul.
Da, aşa e. Mulţumesc!
Am nevoie să-ţi văd legitimaţia SAG şi dovada existenţei.
- N-am niciuna. - Poftim?
Sunt robot.
Am încercat să aplic, dar formularul nu are nicio căsuţă pentru Bibo.
Spui că vrei ideile mele,
pe care să le adaptezi cum vrei,
dar nu mai e loc pentru nimic nou.
Bibo?
Ce se întâmplă?
Un scenariu neprodus de Zappos?
RESPINS
„Respins.” „Eliminat.”
„O poveste neinteresantă”.
Litera Q?
„Regele Leu din perspectiva unei zebre?”
DRA VANESJA
ÎNTREBĂRI? SUN-O PE VANESJA ÎNTREABĂ DE VANESJA
Taxi.
- Ce-i? - Da.
Sunt Carl şi sun de pe telefonul lui Carl.
Am găsit un scenariu scris de un anume „Julio”?
Te ascult.
Chiar mă regăsesc în poveştile astea
şi cred că alţii ca mine ar simţi la fel.
Poate că ne putem gândi la ceva.
E absolut ridicol. A dat probă pentru rol.
A primit rolul. Ţi-a plăcut. Oferă-i rolul.
Am o idee, totuşi.
Nu-l putem angaja ca actor,
dar nu avem niciun motiv să nu-l angajăm ca recuzită.
E foarte jignitor. Bibo nu o să facă asta.
- S-a făcut! - Bibo!
E o nebunie.
Eu fac asta fără dovadă.
Bibo de ce nu poate?
Cazul tău e în curs de rezolvare.
Poate fi o excepţie.
Bibo nu vrea să fie excepţie.
Bibo vrea să fie actor.
Primire apel.
Un moment.
Alo?
Aşteaptă, te rog.
Stai! Sunt Julio. E în legătură cu rezultatele mele de laborator?
- Te-am rugat să aştepţi. - Mă pui în aşteptare?
- Tu m-ai sunat. - Doamne!
Îi urăsc.
Ai auzit că Nautica e „bolnavă” azi?
Scorpia aia nu e bolnavă.
- Cred că are păduchi. - Da.
Ce-i mirosul ăsta?
O scurgere de petrol.
Voi muri de la o scurgere de petrol ca părinţii mei.
Îmi pare foarte rău. Nu meritai asta.
Justiţia nu ne-a surâs astăzi.
Îmi place să cred că am făcut un mic pas în a face lumină asupra...
nedreptăţilor...
DOVADA EXISTENŢEI CHESTER CALLES
Ce păcat!
Înţeleg că Dodo a fost ranchiunos, dar să fim serioşi.
Măcar elfii vor primi un bonus de Crăciun.
Nu-l primeau înainte, deci e şi asta ceva.
Vezi partea plină a paharului. Radiezi optimism, dragă.
- Ador asta. - Da.
Greşeala mea. Bun-venit la Chester!
- Facem livrări azi? - Da, mulţumesc.
Nicio problemă.
- Chester... - Da?
...în aplicaţie nu apare niciun tarif. Cât mă costă?
Asta-i compania mea. Eu decid ce şi cum.
Pentru tine, astăzi,
îţi fac o ofertă specială.
În regulă, bueno.
Dă-mi nişte nachos.
- Mi-e foame. - Pot să iau şi eu unul?
Încă un client.
Bună! Scuze.
Pentru Carl? Eu sunt.
Ştiu, Carl. De-asta sunt aici.
Chester, am întârziat două ore.
Uită-te la ei.
Atât de mici şi de jalnici.
Dustin, dragă.
Trebuie să-ţi mărturisesc ceva.
Marea conferinţă de presă...
- Nu ştiu despre ce e. - E în regulă.
Am o idee.
M-am gândit toată dimineaţa.
Da.
Joc un adolescent homosexual fără adăpost
în Copilaşi bogaţi şi obraznici.
Bineînţeles.
Mi se pare greşit.
Mă îmbogăţesc
exploatând situaţia oamenilor mai puţin norocoşi decât mine.
Cine te-a învăţat exprimarea asta?
Lumea mă aplaudă pentru asta.
La naiba cu tot!
Doar sunt plătit.
Dar reţeaua,
reţeaua face bani din asta.
Marile companii petroliere deţin reţeaua.
Oamenii care urmăresc serialul
se gândesc: „Ura, vedem progres!”.
Nu-şi dau seama că uitându-se la serial,
contribuie la decalajul economic şi îi îmbogăţesc
chiar pe oamenii care îi oprimă pe cei pe care pretind să-i reprezinte.
Credeam că ştii.
Iată ideea mea.
Ce-ar fi dacă ne-am opri toţi din filmarea serialului,
până când conducerea...
va promite să redistribuie încasările?
Ne putem alinia,
ne putem uni braţele,
să facem un adevărat „boicut”.
- Un ce? - Pot să implic toată distribuţia.
Am putea să facem ca întreaga industrie să fie plătită în mod egal.
Dustin, scumpule,
sunt atât de mândră de tine.
Să facem totul public.
- Am găsit scoica. - Doamne!
Sunt pe drum să fac procedura.
Data viitoare când mă vezi, nu voi mai avea corp.
Nu face asta. Ai citit articolul pe care ţi l-am trimis
- ...despre locurile alea? - Nu.
Titlul spunea că îţi exploatează abilităţile
- ...să înlocuiască oamenii cu un program. - Nu...
Nu face vreo prostie.
Trebuie să închid. Ciao!
Exact cum am repetat,
din inimă.
Am înţeles.
Acţiune.
Ce mai faceţi, drăcuşorilor?
Azi am un anunţ pentru voi.
Va fi o nebunie.
Să nu vorbim urât.
Da, pot şi fără.
Înainte să începem,
putem să rezolvăm repede cu vacanţa?
Vreau neapărat vila aia din Toscana
şi n-aş vrea să rămân fără ea.
Nu ştiu ce să zic despre vilă.
De ce?
Cu noul plan de redistribuire,
nu o să mai ai la dispoziţie
- ...o grămadă de bani. - Stai aşa!
O să fiu falit?
Nu.
Vei trăi decent,
vei merge în vacanţă
şi vom căuta...
să-ţi cumperi o casă,
dar nu va fi o vilă.
Nu va fi o vilă...
Şi multe cadouri.
Vei avea o mulţime de cadouri.
Ca acesta, care a venit prin poştă.
Cred că e de la o femeie.
Probabil.
Bine.
Să începem conferinţa de presă.
Sunt atât de mândră.
Îmi oferi un scop.
Dustin?
Hai să renunţăm.
La conferinţa de presă.
De ce?
Pentru că...
MĂCAR AZI AI ÎNCERCAT ŞI ASTA E DE AJUNS.
Măcar azi am încercat.
Şi e...
„ajuns”.
Doare?
Vrei să răspunzi cât mai ai degete?
Da.
Alo? Nu e momentul potrivit.
- Sunt pe cale să renunţ la corp. - Vorbesc cu dl Julio Torres?
Vă sun de la ASAPMD în legătură cu rezultatele.
Totul e în regulă.
- Mă scuzaţi? - Totul e în regulă.
- Ce spuneţi? - E benignă. O zi bună!
NU E UŞĂ
Hei!
Nu e piesa care lipseşte.
- Ce vrei să spui? - Nu face parte din relicvă.
Eşti sigur că asta e scoica pe care o căutai?
Da.
Pentru că mi-au verificat amprentele.
Bine.
Asta e de pe Amazon.
Nu e unicat. Nu e ceva special.
Să începem demolarea!
Bibo?
Eşti aici?
Ţi-e foame?
Vanesja şi cu mine vom avea o cină de afaceri
să discutăm nişte idei despre cascade.
Cred că una care curge pe lateral.
Bibo?
DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
Tu ai făcut Cum i-am mărturisit bunicii mele?
- Da. - Un serial grozav.
Nu l-am văzut.
E bine că ai obţinut dovada existenţei,
mai ales acum când ai avut nevoie...
să votezi şi să faci chestii.
Da. Numai ce mi-am luat un card de credit şi mi-am facturat Netflixul pe el.
Tare! Eşti oficial mândrul deţinător...
DOVADA NR. 27-44678 NUME JULIO TORRES
...al unităţii 72.
Casă, dulce casă!
Decoreaz-o cum vrei.
- Bună! - Bună, steluţa mea!
Am o surpriză pentru tine.
Am găsit nişte oameni care sunt foarte receptivi la ideile tale.
Vino la şcoala generală şi fă cunoştinţă cu noii tăi colaboratori.
Prea devreme pentru mine, frate.
Microbiom intestinal.
Ai întârziat.
- La ce? - La spectacol.
Trebuie să fiu mai la finalul alfabetului.
Cum zici tu, ciudatule!
Nu e fata care l-a ucis pe tipul ăla în baie?
MICI PIESE DE JULIO
K e la fel ca tine.
Tu şi bastonaşul tău penibil.
Macro, trezeşte-te!
Stinge televizorul.
Îl văd pe Bibo.
Intră Bibo.
Bibo a ajuns. Mă auzi? A ajuns.
Când te întreb, trebuie să-mi răspunzi.
Edwin! Nu-mi stă pe cap.
Eşti în regulă. Nu-ţi face griji.
- Te-am rezolvat. - Dragă, cum arăt?
Minunat.
Bibo joacă două personaje?
Crezi că e preferatul lui Carl?
- Eu joc doar un personaj. - Nu, bebé.
Nu te gândi la Bibo. Nu te gândi la nimeni, bine?
Concentrează-te pe tine.
Îţi mulţumesc!
Ai mâncat?
- Ia un baton energizant de la mine. - Bine.
Dă-i gata!
- Cât durează? - Ar trebui să se termine...
acum.
Aruncaţi orice gunoi aţi avea.
Fără reciclat în clădire, vă rog.
- Mulţumesc! - Foarte frumos.
- Chiar foarte frumos. - Mergem?
Da.
- Pa! - Pa!
Ciao!
La naiba. Trebuie să-mi iau încărcătorul.
- Ne vedem afară. - Bine.
Hei, tu!
Tu ai scris astea?
- Da. - De ce?
Măcar ai cerut voie?
De ce eşti îmbrăcat aşa?
E inacceptabil.
Rezervă zborul.
Da.
Bună, Vanesja!
Te sun eu înapoi.
De ce mă urmăreşti?
Tu ai fost cea care a jucat incredibil,
Vanesja.
Te mai întreb o dată.
De ce mă urmăreşti?
Am fost cel mai bun impresar din industrie...
până când leneşa şi artista de sora mea
a început să joace rolul meu
şi să-mi fure viaţa.
Bibo?
Vanesja.
Eşti bun.
Şi Bibo e un artist.
Şi eu am idei.
Doar că... fac alte lucruri tot timpul.
Sunt în echipa de fotbal şi...
Înţeleg. Ţine!
Ia scrisoarea mea medicală. Eşti scutit.
Arată-le asta. Nu trebuie să faci ce nu vrei să faci.
INTERPRETAREA VISULUI E FINALIZATĂ