‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫מישהו היה במצב קשה מאוד רגשית‬
‫לפני מותו, וזה קשור לשינויים במשפחה.‬
‫אני צריך להסביר את זה, כי…‬ ‫-יש לי צמרמורת.‬
‫אם מישהו היה בתהליך של פרידה,‬
‫או של מאבק על משמורת,‬
‫ואז האדם הזה מת. זה מה שהם משדרים לי.‬
‫במי מדובר?‬
‫זה בסדר.‬
‫זה אבא שלי.‬ ‫-אבא שלך, כן.‬
‫- פרק 7: הלם של החיים -‬
‫בן כמה הוא היה במותו?‬
‫בשנות השלושים לחייו.‬ ‫-כן, 34.‬
‫כן. אז אני חש שחשוב לדבר עליו היום.‬
‫וזה יהיה רציני.‬
‫הייתה לו חברה באותה עת‬ ‫והוא התכונן לעזוב אותה.‬
‫יום אחד היה ולמחרת איננו.‬
‫אבא שלנו מעולם לא הגיע‬ ‫לאסוף אותנו מבית הספר.‬
‫כן.‬ ‫-והוא עשה את זה יום לפני מותו.‬
‫הוא אמר לנו שהוא נוסע לזמן מה,‬ ‫אבל שהוא יחזור,‬
‫ואז, למחרת, הוא נהרג.‬
‫כן.‬
‫הייתי צעיר כשאיבדתי את אבי,‬
‫אז הרגשתי שאיבדתי‬ ‫את הדמות הגברית שהייתי זקוק לה.‬
‫עד היום אני לא יודע להתגלח.‬
‫דברים קטנים כאלו‬ ‫כמו להתגלח או ללמוד נהיגה.‬
‫למעשה, לימדתי את עצמי לנהוג.‬
‫החיים היו שונים לו אבי היה בחיים,‬
‫כי אז הייתה לי דמות אב שכל כך ייחלתי לה.‬
‫טוב, אני ממשיך.‬
‫אבא.‬
‫יש לכם שאלות בכל הנוגע לאבא,‬
‫בנוגע למותו?‬
‫משהו לא פתור לגביו שאוכל אולי לעזור בו?‬
‫אחת השאלות הגדולות שלי שרציתי לשאול אותו…‬
‫עברו כבר ארבע שנים בערך.‬
‫יצאתי מהארון מול אימא שלי.‬ ‫-נחמד.‬
‫והמשפחה שלי.‬ ‫-כן.‬
‫ותמיד תהיתי, כי כמובן שזה משהו‬
‫שאני מרגיש שמעסיק אותי כל חיי.‬ ‫-כן.‬
‫ואני חושב שהוא העיר משהו כשהייתי בן שש.‬
‫אבא שלי, בין אם הוא תפס אותי עושה משהו,‬
‫או שאמרתי משהו,‬
‫אבל אני זוכר שהוא אמר ספציפית‬
‫שהוא יודע שאנהל חיים אחרים כשאגדל,‬
‫אבל שלא יתפוס אותי עושה את זה שוב.‬ ‫-כן.‬
‫ואני רוצה לדעת איך הוא מרגיש לגבי…‬
‫ברור.‬ ‫-לגבי זה עכשיו.‬
‫ברור.‬
‫לגדול כגיי שחור בעיירה קטנה באלבמה,‬
‫יש בי עדיין בושה,‬
‫אני עדיין חש שלא הייתי בטוח בעצמי מספיק‬
‫כדי להיות אותנטי ולהראות את מי שאני.‬
‫אז כשמלאו לי 23,‬ ‫יצאתי מהארון במעגל המשפחתי שלי,‬
‫ותמיד תהיתי מה הוא חשב על זה.‬
‫אם זה היה בסדר מבחינתו.‬
‫זה לא משהו שהוא חש איתו בנוח.‬
‫אבל כשאתה לא יודע, זה תמיד נמצא לך בראש,‬
‫כאילו, "מה אם…?"‬
‫אוקיי.‬
‫תן לי רגע. נראה שהוא מחליף נושא.‬
‫בסדר. הבנתי.‬
‫הוא מנתב אותי לפטירה שלו, שהייתה די קשה.‬
‫הדבר המעניין הוא שמבחינתו,‬ ‫התחושה הייתה כמו הרף עין.‬
‫זה ממש מעניין. כהרף עין.‬
‫אני לא יודע למה, אבל הוא מציין זאת.‬
‫"אני פה, ואז אני לא."‬
‫פעמים רבות, אנשים מאובחנים כחולי סרטן,‬
‫וזה תהליך ארוך. זה לא כך כאן.‬
‫זה קרה מהר מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫באופן שאני חווה את זה, ממש כהרף עין.‬
‫יום אחד, אני כאן. למחרת, אני לא.‬ ‫אז זה עולה‬
‫ממש כאילו אני חווה צליפת שוט,‬ ‫זאת הדרך היחידה לתאר זאת.‬
‫אני חש בכוח חיצוני שלוחץ על הגוף שלי,‬
‫ואז נעצר בגוף שלי,‬
‫אבל מעביר הדהוד שלם בגוף שלי.‬
‫ממש מוזר לתאר את זה ואני מקווה שאני לא…‬
‫אני חושב שאני מבין.‬ ‫-זה…‬
‫זאת אומרת, אבא שלי נהרג בתאונת דרכים.‬
‫הבנתי.‬ ‫-הוא תמיד חגר חגורת בטיחות…‬
‫נכון.‬ ‫-כשהחלק הזה מאחוריו.‬
‫כן.‬ ‫-ו…‬
‫זאת הייתה התנגשות חזיתית,‬ ‫אז החזה שלו פגע בלוח המחוונים.‬
‫כן. אני מצטער.‬ ‫-וריסק את הריאות שלו.‬
‫וכך הוא איבד את חייו,‬
‫בגלל האופן שבו הוא חגר את החגורה.‬ ‫-הגיוני.‬
‫כך החזה שלו נמחץ.‬
‫אני ממש מצטער שנאלצתם לעבור את זה.‬
‫זה היה פתאומי מאוד,‬
‫ואני רוצה שתדעו שהוא לא מציין כאב או סבל.‬
‫הדבר המעניין כאן, והוא מראה לי הרבה,‬ ‫אז אני פשוט אמשיך.‬
‫משהו מוזר בכך שלא יכולת‬ ‫לחוות מיד תחושה של אבל.‬
‫לא.‬ ‫-כאילו פשוט לא יכולת.‬
‫היה עלייך להיות חזקה למען כל האחרים.‬
‫וזה דבר גדול.‬ ‫-כן, זהו זה.‬
‫הוא מכבד את זה, וזה חשוב.‬ ‫-זה מתוק.‬
‫כן. ואמשיך הלאה כי יש לו הרבה מה לומר.‬
‫זה מעניין,‬ ‫כי אתה לא הגיי היחיד במשפחה שלך.‬
‫זה משהו שכדאי לזכור.‬ ‫-אתה צודק.‬
‫והוא מבקש ממני לציין את זה,‬ ‫כך שהוא מכיר ביותר מאחד.‬
‫הוא משדר תחושה של אישור לגבי זה.‬
‫כן. חיובי מאוד, כי זה לא רק אתה.‬
‫אבל הוא רוצה גם לשבח אותך‬ ‫על האופן שבו התמודדת,‬
‫והוא גאה בך מאוד על הדרך שעשית אחרי.‬
‫הוא משדר שוב תחושה של…‬
‫גאווה בכך שאתה הבן שלו.‬
‫עליך לדעת שהוא חש שזה לכבוד לו‬
‫בצורה ממש יפה. אז…‬
‫אחרי הקריאה, והמסר מאבא שלי,‬
‫והוא אמר לי שהוא גאה בי,‬
‫אני מרגיש שאני יכול להיות אותנטי.‬
‫קשתות של גייז שחורים מכל עבר,‬
‫ללא דאגה כלל.‬
‫בסדר. ביי.‬ ‫-תודה.‬
‫אני שמחה מאוד שבאתי. הייתי עושה את זה שוב.‬
‫הלוואי שהיה לי בכיס טיילר קטן‬ ‫שאפשר לשלוף בכל רגע.‬
‫נכון.‬
‫איך היה?‬
‫היה נהדר. מרפא מאוד, ו…‬
‫כן.‬ ‫-יש פה גברים ממש חמודים!‬
‫וזה היה מטורף.‬
‫היה מטורף.‬
‫איזה יופי.‬
‫כן. הדברים האלו מרפאים מאוד‬
‫כשאנשים שומעים אותם.‬ ‫-כן.‬
‫- בניסיה, קליפורניה -‬
‫ראיתי חיזיון של ברווזים היום.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. חשבתי, "בסדר".‬
‫מוזר.‬ ‫-ברווזונים קטנים.‬
‫אז איך אתה מרגיש?‬
‫אני מחזיק מעמד. הלילה היה קשה.‬ ‫היה לי התקף חרדה.‬
‫אלו היו רגשות אינטואיטיביים.‬
‫כאילו שחייו של מישהו נגזלו ממנו.‬ ‫-ספר לי.‬
‫יש תחושה ייחודית כשמדובר במשהו שנגזל.‬
‫כמה זמן נמשך התקף החרדה?‬
‫שלוש שעות בערך. זה עלה חזק מאוד.‬
‫כשאני בהתקף חרדה,‬ ‫אני מרגיש שאני לא יכול לנשום.‬
‫אני מרגיש מתוח, כאילו העולם מתמוטט סביבי.‬
‫זה בדרך כלל מעיד על אובדן קשה‬
‫שאני עומד להיחשף לו.‬
‫טוב, אני רוצה לשרבט.‬ ‫-בסדר, בבקשה. אני אהיה בשקט.‬
‫זה יהיה נדיר.‬
‫נדיר? זה מה שאמרת?‬ ‫-נדיר. כן.‬
‫חכמולוג.‬
‫אני צוחק.‬
‫אתה תשרבט ואני לא אדבר.‬
‫תראה את הבית הקטן הזה.‬
‫אני לא יכול להסתכל.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני מתרכז.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא אדבר יותר. אני מצטערת.‬ ‫-בסדר.‬
‫מכאן זה ישר, אבל…‬ ‫גם הם צריכים לעצור. בסדר.‬
‫מה קורה היום?‬
‫הקריאה מיועדת למישהי קרובה אליי מאוד.‬
‫נהדר. נפלא.‬ ‫-היא מעריצה גדולה.‬
‫אז אני רוצה שתדע‬ ‫שהאדם שהקריאה מיועדת לו‬
‫לא יודע שאתה כאן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אז זו הפתעה.‬
‫חתיכת הפתעה. זה מלהיב.‬ ‫-חתיכת הפתעה. מעריצה גדולה.‬
‫זה יהיה ממש טוב.‬ ‫-שלום.‬
‫מקסים!‬
‫הפתעה.‬
‫אני יכול לחבק אותך?‬ ‫-זה בסדר?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אני טיילר.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני בסדר רק בזכותך.‬
‫אוי, מתוקה. אלוהים.‬
‫ג'סטין ואני נפגשנו בכנס,‬
‫כנס מוזיקה.‬
‫וראיתי אותה, וחשבתי, "אלוהים".‬
‫מעולם לא הרגשתי כך קודם.‬
‫הרגשתי שאני מכיר אותה מאז ומתמיד.‬
‫וברגע שנפגשנו, ידעתי שנהיה מחוברים‬
‫עד יומנו האחרון.‬
‫דיברנו קצת על העתיד וחיפשתי טבעות, אבל…‬
‫ניסיתי להבין מה היא חושבת.‬
‫ואז, אחרי כל מה שקרה,‬
‫אמרתי, "כן , אני לא יכול‬ ‫לעשות את זה כרגע",‬
‫ופשוט הנחתי לזה.‬
‫לא היה לי מושג לאן אני מגיע.‬
‫ראיתי אותו ואמרתי, "אקרא בשבילו",‬ ‫אבל זה בשבילך.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זו הפתעה גדולה.‬
‫אני מבין. הכול טוב.‬
‫נתמקם בנוחות ונעשה את זה.‬
‫הנה כמה דברים בשבילך, לקריאה.‬
‫אני נרגש לקראת זה.‬
‫תודה רבה על הכול.‬ ‫-כמובן. כן.‬
‫תודה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫להתראות.‬ ‫-נתראה עוד מעט.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫והיום, נעשה את זה יחד. אני אשרבט.‬
‫אני רואה שיש לך כמה חפצים.‬ ‫-כן.‬
‫זה יהיה שימושי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אחזיק בהם.‬ ‫-בסדר.‬
‫ונראה מה יעלה.‬
‫בסדר.‬ ‫-ונמשיך משם, בסדר?‬
‫טוב, אז בשלב הזה את יכולה…‬ ‫-בסדר.‬
‫להוציא אותם.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה יאפשר לי לחוש. תודה.‬
‫אוקיי.‬
‫מי זה?‬
‫אתמול בלילה עלתה בי תחושה‬ ‫של אדם צעיר יותר שנפטר,‬
‫בטרם עת. זכר צעיר שאני חש שעליי לציין.‬
‫זה נשמע הגיוני?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫כשהוא נפטר, אני מרגיש שהיה הרבה למה לחכות,‬
‫דברים מלהיבים שעמדו לקרות,‬
‫בשבועות או בחודשים הבאים אולי.‬
‫אבל הוא רוצה שתדעי‬
‫שהוא חש שהוא נפטר בתקופת שיא בחייו.‬
‫בדרך שבה זה עולה…‬
‫האדם הזה שופע חיים.‬
‫אני חווה תחושה כזאת של…‬
‫עולה על פניי חיוך מאיר כשאני חושב עליו.‬
‫הוא מראה לי… מוזר!‬
‫הוא משתטה. בואי נראה.‬ ‫הוא מנסה להצחיק אותי.‬
‫מצחיק!‬ ‫-אנסה להבין מה זה.‬
‫הוא עושה…‬
‫כמה מצחיק!‬
‫היה לו אולי מעין ריקוד קטן.‬
‫או כמו…‬ ‫-כן.‬
‫הדרך היחידה לתאר זאת…‬
‫קשה מאוד להסביר את זה, אבל הוא גורם לי…‬
‫להתנועע.‬
‫נראה לי. ואני רקדן גרוע, אז אני לא יכול.‬
‫אבל הוא עולה בצורה מצחיקה.‬
‫את מכירה את זה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא קורע מצחוק.‬
‫בסדר, נסנכרן את זה.‬
‫אני רואה יונים, שחרור יונים, וזה מוזר.‬
‫כך עשינו פה.‬ ‫-אין מצב.‬
‫טוב, כי אני רואה יונים מתעופפות.‬
‫זה עולה בתחושה חזקה של התרגשות.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. הוא מראה לי…‬
‫כמו "אימא מספר אחת". זה מתוק.‬
‫מכירה עבודות של ילדים בכיתה א' או ב'?‬
‫הוא מראה לי "אימא מספר אחת".‬
‫זה ממש מצחיק.‬
‫כל כך מתוק.‬
‫אז הוא היה הבן שלך?‬
‫איך קראו לו? בן כמה הוא היה ו…‬
‫אשמח לספר לך. שמו דמאני אלייז'ה צ'אדלי.‬
‫והוא היה בן 17.‬
‫הוא בני היחיד.‬
‫הייתי אימא צעירה למדי במושגים של היום.‬
‫הייתי בשנתי השנייה במכללה.‬
‫משום מה, הוא שם הכול עלייך‬
‫ואומר שאת היית צריכה לעשות הכול.‬
‫וזה די מעניין.‬
‫את ואביו לא הייתם יחד?‬ ‫-אם חד-הורית.‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫אני והילד הקטן הזה עשינו הכול.‬
‫בכל מקום היו לנו להט ושמחה.‬
‫שרים, רוקדים, צוחקים.‬
‫צוחקים תמיד.‬
‫אז זה היה קצר, אבל היו לנו הרבה חיים יחד.‬
‫הוא מזכיר שלושה אנשים.‬
‫אני מנסה להבין. זה קשור למועד קרוב למותו.‬
‫אני מנסה להבין אם הוא אחד מהשלושה.‬
‫ידוע לך…?‬ ‫-אפשר לענות?‬
‫כן, בהחלט.‬ ‫-הוא אחד מהשלושה.‬
‫בסדר, הבנתי.‬
‫באופן שבו זה עולה,‬
‫יש הכרה בהחלטה‬
‫שמישהו קיבל ברגע האחרון,‬
‫וזאת החלטה שמתלווה לה‬ ‫תחושת אשמה חזקה משום מה.‬
‫הוא זה שהחליט ללכת באותו ערב,‬
‫והוא לא היה אמור כי זה היה ביום חול.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אז הוא יודע שהוא לא היה אמור.‬
‫כן, יש בכך טרגיות ו…‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫קליק. אני כל הזמן שומע "קליק",‬
‫זה עולה שוב ושוב.‬
‫קליק.‬
‫קליק. אני מנסה להבין מה זה,‬
‫כי יש דגש על חגורת בטיחות‬ ‫וניסיון לצאת ממכונית,‬
‫אבל אני מנסה להבין מה זה,‬
‫כי, כאילו,‬
‫אני מרגיש חגור,‬
‫אבל אז אני מנסה לשחרר אותה, ואז קורה משהו.‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫אני לא מנסה לרדת לפרטים.‬
‫אבל הוא היה בעצמו במכונית כשהוא…‬
‫נהרג? בסדר.‬ ‫-הוא היה במושב הנוסע.‬
‫אולי הוא מנסה לומר שהוא רצה לברוח.‬
‫התחושה היא שאני מנסה‬
‫לפתוח את החגורה,‬
‫ואז אני מרגיש שקורה משהו, אז…‬
‫יש הכרה בזה, בהפתעה הזאת.‬
‫יחד עם זאת, הוא לא מציין כאב.‬
‫אני לא חש כאב כשהוא מעלה את זה.‬
‫אם זה לא קשה מדי,‬
‫יש לך מושג מה הוביל לפטירה?‬
‫קשה מאוד לדבר על החלק הזה.‬ ‫-כן.‬
‫הבן שלי היה בשנתו האחרונה בתיכון,‬
‫מוזיקאי, עשה כמיטב יכולתו.‬
‫הבן שלי היה עם חבר,‬
‫והוא עשה מה שבני נוער עושים‬
‫ויצא ערב אחד, כשהוא לא היה אמור לצאת.‬
‫והוא לא חזר הביתה.‬
‫הוא נרצח.‬
‫במכונית.‬
‫והוא היה אמור לחזור הביתה.‬
‫במשטרה חושבים ששני הבחורים‬ ‫נסעו לפגוש מישהו אחר,‬
‫ושהיו חילופי דברים כלשהם ביניהם‬
‫שגרמו לאדם ההוא‬
‫לירות בבני ובחברו.‬
‫אני רק רוצה לחבק אותו. הוא חיבק נהדר.‬
‫כן.‬
‫את רק רוצה שהילדים שלך יהיו בטוחים.‬
‫כן.‬ ‫-אין גרוע יותר מלהיכשל בכך.‬
‫כן, מובן.‬
‫כן. תודה על הפתיחות.‬
‫איני יכול לדמיין זאת.‬
‫הוא מנסה לחבק אותך.‬ ‫זה מתוק. אני אוהב את זה.‬
‫אתה רואה אותו מנסה לחבק אותי?‬ ‫-הוא מראה לי דימוי.‬
‫זה מעניין. חיבוק מאחור.‬
‫אני מרגיש שהוא רצה לחבק אותך מאחור.‬
‫זה כל כך מתוק.‬
‫כל כך מתוק.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני שמח שזה קרה היום. זה משמח את לבי.‬
‫גם אני.‬
‫זה מצחיק. לעתים קרובות אני קולט דברים‬ ‫עוד לפני שאני מגיע למקום.‬
‫כן.‬ ‫-התעוררתי, והיה לי חיזיון של ברווזים.‬
‫זה נשמע הגיוני?‬ ‫-כן.‬
‫זה היה מצחיק.‬ ‫התעוררתי וחשבתי, "ברווזונים!"‬
‫זה מדהים.‬
‫אז כשהוא היה בן קצת יותר משנה,‬
‫גרנו כאן, ממש קרוב למים,‬
‫ובמתחם הדירות היו שני ברווזים‬ ‫ששחו להם מסביב כל הזמן.‬
‫ותמיד היינו מבחינים בהם,‬ ‫ובגלל זה הספסל הזה כאן.‬
‫אז הספסל מוקדש לו?‬
‫הספסל… לא ידעת אפילו?‬ ‫-לא.‬
‫לא הייתי בטוח.‬ ‫-הספסל מוקדש לו.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫יש עוד משהו שנשמע אקראי.‬
‫תהיה סיטואציה כלשהי שקשורה לעץ.‬
‫והוא אומר, כאילו, "תשתלו את העץ.‬
‫תשתלו אותו כבר". עליכם לשתול אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫כאילו, "חייבים לעשות את כל הקטע".‬
‫וזה משהו שדיברתם עליו?‬
‫שותלים כאן גם עצים לזכר אנשים,‬
‫וחשבתי, "אי אפשר שני דברים. זה אנוכי".‬
‫עליכם לשתול את העץ.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כל הדברים הקטנים שמשמשים כתזכורות, נכון?‬
‫וזה חשוב. אז…‬
‫אתה מדהים.‬ ‫-זו זכות גדולה.‬
‫אני כל כך שמחה שהוא עלה דרכך.‬
‫כן. בכנות, חשתי בו הבוקר ואתמול בלילה.‬
‫הציפה אותי התחושה של כמה נורא שזה קרה,‬
‫אבל חשתי בכוח שלך בעת ובעונה אחת.‬
‫וזה ממש…‬ ‫-חשוב לי מאוד לשמוע.‬
‫אני מקווה שתצאי מהחוויה היום‬
‫עם תזכורת שהוא לעולם לא יעזוב אותך.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז תודה לך על זה.‬
‫תודה רבה לך.‬ ‫-אני אתן לך חיבוק גדול.‬
‫אני מוצפת ברגשות רבים.‬
‫את לא חושבת שתזכי שוב‬ ‫לנהל שיחה עם הבן שלך.‬
‫ובשיחה עם טיילר הרגשתי‬
‫שאני מנהלת שיחה עם הילד שלי.‬
‫הרגשתי שהוא שם,‬ ‫ואני לא יודעת איך להסביר את זה.‬
‫משהו נעשה קליל יותר.‬
‫מתחשק לחייך יותר.‬
‫החיבור עם הבן שלי דרך טיילר‬
‫מקל על הכול.‬
‫תודה רבה. אני לא מאמינה שעשית את זה.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-תודה רבה לך!‬
‫הלב שלי מדלג.‬
‫אני יודע. כך הרגשתי כל היום.‬
‫הוא רקד בשביל טיילר כמו שהוא רוקד.‬
‫הנענוע הקטן הזה שלו?‬ ‫-וטיילר ניסה לרקוד כמוהו.‬
‫אלוהים, מדהים.‬ ‫-וטיילר אמר, "אני לא יודע לרקוד".‬
‫אמרתי, "כך בדיוק הוא היה עושה‬ ‫כדי להצחיק את כולם".‬
‫והיית צריך לראות את טיילר מחייך.‬ ‫זה היה כאילו שחייכתי לדמאני.‬
‫כי החיוך שלו היה גדול,‬ ‫והוא אמר שהוא חש בחיוך הגדול שלו.‬
‫זה כל מה שרציתי,‬ ‫ואני לא יודעת איך עשית את זה.‬
‫מנחם אותי לדעת שטיילר רואה אותו שמח.‬
‫כן.‬ ‫-נראה שהוא שמח.‬
‫לא רציתי שהיחסים שלנו‬ ‫יוגדרו ויתבססו על טרגדיה.‬
‫אני רוצה שהיחסים שלנו‬ ‫יהיו מבוססים על ריפוי ושלווה.‬
‫ואני רוצה שנבנה חיים משותפים.‬
‫חיים שתמיד נוכל להיות בהם זה למען זה,‬
‫ואני תמיד אהיה כאן למענך.‬
‫אלוהים.‬
‫מהרגע שנפגשנו,‬
‫ידעתי שאת האישה בשבילי.‬
‫לא היו לי כל ספק בכך.‬
‫אני מתעורר כל יום ורוצה רק להיות איתך.‬
‫תינשאי לי, ג'סטין?‬
‫כן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אלוהים, טום.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אני כל כך אוהבת אותך.‬
‫איזה יום!‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫אני לא יודעת אם אנשים מאמינים‬
‫שאתה פשוט נכנס למיטה‬ ‫ונשאר בה עד למחרת היום.‬
‫אני משעמם מאוד מחוץ לשעות העבודה.‬
‫אני יודעת, אבל הקריאות שואבות ממך הרבה.‬
‫נכון. אני נמצא הרבה זמן במצב נייח,‬ ‫מתחת לשמיכות.‬
‫כן.‬
‫ניקיתי את החדר שלך בזמן שהתקלחת,‬
‫ושמעתי אותך מדבר עם מישהו.‬
‫מנהל שיחה?‬
‫כן. במקלחת, עם עצמך.‬
‫לא עם עצמי, אבל…‬ ‫-באמת?‬
‫כן. כך אני מרפה מדברים.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריך לנקות את הראש שלי מדברים.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני צריך להיכנס למצב מסוים של תודעה‬
‫כדי לבצע את העבודה שלי ביעילות.‬
‫זה דורש ממני להתנתק מכל שאר הדברים‬
‫ולהתחבר לזה,‬
‫מה שזה לא יהיה.‬
‫ונדמה שהם לא רוצים שאדע, אבל זה סיפור אחר.‬
‫מה שזה לא יהיה, הם בחרו באדם הנכון‬ ‫לתת לו את המתנה הזאת.‬
‫טוב, אני אסיר תודה על היכולות.‬
‫לא הייתי יכול לעשות את זה לבד.‬
‫ואני יודע את זה,‬
‫אבל זה קצת כמו לקפוץ ממטוס‬
‫ולהאמין שהמצנח ייפתח.‬
‫כי הם תמיד…‬ ‫-אלוהים, טיילר.‬
‫הם תמיד היו המצנח שלי, כביכול.‬
‫זאת אומרת… הם.‬
‫זו הרגשה מחורבנת.‬
‫אפשר להסתכל על זה כך.‬ ‫אני חושב שזה מלהיב ומהנה.‬
‫לכל דבר יש מחיר.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זה חלק מזה, חלק מהעבודה.‬
‫אני יודעת שזה גובה ממך מחיר,‬ ‫ואני כל כך מצטערת.‬
‫אני רואה את זה בפניך הקטנות עכשיו.‬
‫אני רואה…‬ ‫-אני בסדר גמור.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני ממש בסדר.‬
‫זה לא משהו חדש מבחינתי.‬
‫זה לא הסיבוב הראשון שלי.‬
‫- למחרת בבוקר, המפיקים העבירו לטיילר‬ ‫הודעה מטום וג'סטין. -‬
‫זה מטום וג'סטין.‬ ‫-אני צריכה משקפיים. תן לראות.‬
‫לא זכיתי לפגוש אותם.‬
‫אמרתי לו שלום אבל זהו.‬ ‫-בואי נצפה.‬
‫היי, טיילר.‬
‫אני עדיין מעכלת.‬
‫אני עדיין המומה מכך שפגשתי אותך‬ ‫וזכיתי לקריאה כל כך מדהימה.‬
‫אני אסירת תודה. חדשות מרגשות.‬ ‫-חדשות גדולות!‬
‫זה מה שקרה אחרי הקריאה.‬
‫אלוהים.‬
‫בזכותך. אנחנו אסירי תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫וחיבוק גדול לאימא שלך.‬ ‫רציתי רק לשלוח לשניכם חיבוק גדול.‬
‫תודה רבה. ביי!‬
‫כמה מתוק. הייתי שמחה לפגוש אותה.‬
‫זה כל כך מתוק.‬
‫זה אדיר. אלוהים.‬ ‫-אני אפרוץ בבכי מכוער כמו קים.‬
‫כל כך מתוק.‬ ‫-וואו.‬
‫- ניו אורלינס, לואיזיאנה -‬
‫אני ממש אוהב את ניו אורלינס.‬ ‫-גם אני.‬
‫כן, יש לה משמעות חדשה לגמרי בשבילי.‬ ‫-כן.‬
‫אני בניו אורלינס.‬
‫אני מקווה מאוד להבהרות‬ ‫בנוגע להיסטוריה המשפחתית שלי.‬
‫אני מרגיש שאני נראה עייף היום,‬ ‫כי אני עייף.‬
‫עברת הרבה השבוע.‬ ‫-כן.‬
‫הרבה לחץ רגשי כל יום, אז…‬
‫הגעתי למבוי סתם במחקר‬ ‫שדודה שלי מרי עשתה, וקלינט.‬
‫- רחוב ברבן -‬
‫לא מצאנו תשובות מוצקות‬ ‫למעט הבהרות בנוגע לסדר הדברים.‬
‫זה מתסכל מאוד.‬
‫במיוחד בהתחשב בכך שהמצב שלי ייחודי מאוד.‬
‫היכולת שלי ייחודית מאוד. זה קשה למדיומים.‬
‫מצפים מאיתנו לתשובות ואין לי.‬ ‫אני עדיין זקוק לעזרה.‬
‫נעים מאוד. אני טיילר.‬
‫כמה טוב להיפגש. אני נרגשת!‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-היי.‬
‫החלטתי לפנות לפמלה סלייטון,‬ ‫גנאלוגית חוקרת.‬
‫היא מומחית לניתוח DNA ואיתור משפחתי.‬
‫אם מישהו יכול למצוא את החלקים החסרים,‬ ‫זאת היא.‬
‫זה תחום חדש לגמרי עבורי,‬ ‫אז אנחנו מעריכים את זה מאוד.‬
‫אסביר לך בקצרה למה באנו.‬ ‫-כן.‬
‫אימא שלי, לפני שלוש שנים,‬ ‫באמצעות בדיקת "23 אנד מי",‬
‫גילתה שהיא נלקחה כתינוקת,‬
‫ושההורים שלה אינם באמת הוריה.‬
‫הם שיקרו.‬ ‫-DNA. אז בעצם לא חשדתם בדבר?‬
‫מעולם לא חשדנו. אף פעם.‬ ‫-אז ביצעתם בדיקה, כמו כולם.‬
‫חשבתם, "אגלה מה המקורות הלאומיים שלי,‬
‫וזה יהיה אדיר".‬ ‫-כן.‬
‫ופתאום אתם חוטפים הלם.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אין לך מושג כמה הרבה זה קורה.‬ ‫-אני בטוח.‬
‫אנחנו במצב מיוחד קצת,‬
‫כי האישה שחשבתי שהיא סבתי,‬
‫שמה היה סטלה,‬
‫הורשעה בשני מקרי רצח.‬
‫היא הייתה מעורבת‬ ‫במספר מקרי מוות בדרך זו או אחרת.‬
‫היא ישבה בכלא יותר מ-30 שנה.‬
‫אוכל להאט אותך קצת?‬ ‫-אני יודע.‬
‫כי זרקת עליי הרבה מאוד מידע.‬
‫זה הרבה.‬ ‫-בסדר. סבתך הביולוגית.‬
‫היא מסרה את אמך לסטלה?‬
‫כן, אבל אנחנו לא יודעים למה.‬
‫אז כשדודתך, אחותה למחצה של אימא שלך,‬
‫יצרה קשר עם אמך, מה היא סיפרה שקרה?‬
‫אנחנו יודעים שאמי נולדה בניו אורלינס.‬
‫ודודה שלי חקרה קצת את העניין,‬
‫וגילתה שהיו כל מיני עניינים בביה"ח‬
‫בתקופה שאמי נולדה בה.‬
‫אתה חושב שלסטלה היה קשר לכל זה?‬
‫זה מה שאנחנו מנסים להבין.‬ ‫-בנוסף לכל השאר?‬
‫אני מניח שמישהו בטח עזר לה.‬
‫תעודת הלידה של אימא שלי זויפה,‬
‫פרטים בה שונו.‬
‫בדרך כלל, תעודת לידה מונפקת בבית החולים.‬
‫נכון.‬ ‫-את יולדת והם באים,‬
‫אוספים את הפרטים ומפיקים את התעודה.‬
‫אשמח מאוד לראות‬ ‫את תעודת הלידה המקורית של אימא שלך,‬
‫ואני מניחה שהיא נעלמה.‬
‫זאת באמת התשובה החסרה.‬
‫אם תעודת הלידה המקורית תימצא,‬
‫והשם של סטלה הופיע בה מלכתחילה,‬
‫זה ישקף את העובדה הרחבה יותר‬
‫שסבתי לא הייתה מסוגלת לטפל באימא שלי,‬
‫שהיא הייתה במצב נואש,‬
‫ושמישהו ניצל את המצב הזה.‬
‫יש לי שאלה אחרת, בכיוון שונה לגמרי.‬
‫מיהו הסב הביולוגי?‬
‫סב ביולוגי? זה היה קטע חד-פעמי.‬
‫אז כל מה שתמצאי מצד האב יעזור מאוד גם.‬
‫אתה מרשה לי לחטט?‬ ‫-כמובן.‬
‫כן. בהחלט.‬
‫כן?‬ ‫-בהחלט, כן.‬
‫זה מפותל ומסובך מאוד,‬
‫ונעריך מאוד כל תשובה שתוכלי לספק.‬
‫אני מבינה את הרצון בתשובות ובסגירת מעגל,‬
‫ופשוט לדעת מאיפה באת.‬
‫אנחנו רגילים…‬
‫אני מאומצת ולכן מבינה את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו רגילים להדחיק מידע,‬
‫ולהדחיק דברים שמכאיבים לנו.‬ ‫-בטח.‬
‫ואנחנו יכולים לשמור על חזית אמיצה,‬
‫ולהעמיד פנים שהכול בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫אבל ההשפעה של זה עשויה להיות עמוקה מאוד.‬
‫אז בשלב הזה, השאלה היא, מה הצעד הבא?‬
‫בסדר. אז ראשית, בוא נוודא‬
‫שסטלה היא באמת סטלה.‬
‫אחר כך ארצה לבדוק אם יש דרך‬ ‫להשיג את תעודת הלידה המקורית,‬
‫ואז אלך לחטט קצת בעניין משפחת האב.‬
‫זה יהיה מדהים.‬ ‫-טוב?‬
‫אני לא יכולה להבטיח דבר.‬
‫אני אף פעם לא מבטיחה הצלחה ללקוחות שלי,‬
‫אבל אני יכולה להבטיח לך שלא אוותר.‬
‫- אטלנטה, ג'ורג'יה -‬
‫קרה דבר ממש מוזר.‬ ‫הייתי ער אתמול בשתיים בבוקר.‬
‫היה מעין צל גבוה שחסם את האור‬ ‫שנכנס מבחוץ פנימה.‬
‫נעשה חשוך לרגע.‬ ‫-היית ער?‬
‫הייתי ער לגמרי. ואז הבנתי שאני בקומה 11.‬
‫אלוהים, יש לי צמרמורת.‬
‫כלומר, מה שהיה בחדר שלי‬
‫חלף על פני החלון.‬
‫אז דיברתי אליו ואמרתי,‬ ‫"שלום. היי, אני מקווה שאתה בטוב.‬
‫אני צריך לנוח קצת".‬
‫ואז נעשה ממש קר בתוך החדר.‬
‫לא קור של מזגן, קור מקפיא.‬ ‫-אין מצב.‬
‫חשתי צמרמורת בכל הגוף ואמרתי,‬
‫"אסתתר מתחת לשמיכה עכשיו ואודה לך אם תלך".‬
‫והסתתרתי מתחת לשמיכה.‬ ‫-אלוהים. אין סיכוי.‬
‫זה הלחיץ אותי.‬ ‫חשבתי, "לא נעשה את זה עכשיו.‬
‫אני לא בעבודה".‬
‫זה כל כך מוזר.‬
‫נפלא להכיר אותך.‬
‫היכנס.‬ ‫-אני שמח להיות כאן.‬
‫זאת גינת הבית היפה ביותר שראיתי אי פעם.‬
‫תודה רבה.‬
‫קריר כאן אז אני צריכה שמיכה.‬
‫באמת קריר. אלוהים.‬
‫משום כך הבאתי מעיל, ליתר ביטחון.‬
‫יוצא דופן בעונה זו של השנה.‬ ‫-כן.‬
‫בדרום.‬
‫טוב, תודה על שהזמנתן אותי היום.‬
‫אני נרגש לראות מה יעלה.‬
‫יש לך חפץ בשבילי?‬ ‫-כן.‬
‫את יכולה להניח על השולחן.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר, אז אני אשרבט.‬
‫אז יש את זה.‬
‫נראה לאן נגיע עם זה,‬
‫כי יש כמה אנשים שעולים כמעניינים.‬
‫אוקיי.‬
‫עולה התייחסות לליאו,‬ ‫וזה אומר אחד משני דברים.‬
‫או בן מזל אריה,‬
‫או מישהו בשם לנרד.‬
‫אלוהים!‬ ‫-מיהו לנרד?‬
‫זה הגיוני?‬ ‫-כן. ברצינות?‬
‫כן.‬
‫זה סבא שלי.‬
‫בסדר, זה עולה בתחושה של… "אל תשכחי אותי."‬
‫אנחנו לא שוכחים אותך.‬ ‫-כן. הוא לגמרי מחובר.‬
‫אבל הוא חשוב, אז…‬
‫יש פה הרבה. בסדר, אני ממשיך.‬
‫בסדר. הוא היה חמוד.‬ ‫-כן.‬
‫כשהוא עולה.‬
‫את יודעת איך אנשים מתחילים להקריח‬ ‫ואז ממש מקריחים,‬
‫ומתנהגים בצחוק כאילו הם מסרקים את שערם,‬
‫כאילו, בתנועה כזאת.‬ ‫-כן.‬
‫הוא משדר לי בדיחה של "מחלפות שיער שופעות!"‬
‫אבל ברור שהוא קירח,‬
‫או מקריח מאוד לפחות.‬ ‫-אלוהים.‬
‫הוא היה מכסה את הקרחת.‬
‫כאילו, "אני מסתדר עם מה שיש לי".‬ ‫-כן.‬
‫אבל הוא מודע לזה, וזה מצחיק.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחזיק בזה עכשיו,‬ ‫אחרי שאני יודע שנוצר חיבור.‬
‫ונראה אם אקלוט כאן משהו.‬
‫אוקיי.‬
‫אני מניח את החפץ.‬
‫אני מרגיש שעליי להעלות אדם צעיר יותר.‬
‫אני יכול לדעת שמדובר בזכר.‬
‫הוא משדר תחושה של היותו בן זמננו,‬
‫וזה מעיד בדרך כלל על רמה דורית מקבילה.‬
‫הלב שלי הולם חזק.‬ ‫-הכל טוב.‬
‫הבחור הזה עולה שוב ושוב ומראה לי משקפיים.‬
‫כמו משקפיים שמרכיבים. כאילו, "משקפיים".‬
‫זה פשוט מצחיק אותי.‬
‫הוא עולה בתחושה‬ ‫שהוא לא רוצה שאהיה רציני מדי.‬
‫הוא משדר רגשות קלילים.‬
‫והוא רוצה שזה יהיה הדגש היום,‬
‫לא העצב שסובב את מותו.‬ ‫-טוב.‬
‫הוא נראה לי אדם שכשהוא נכנס לחדר, ‬
‫יש לו נוכחות ברורה מאוד.‬
‫כאילו, אי אפשר להתעלם ממנו,‬
‫אבל הוא לא בהכרח רצה שיבחינו בו,‬ ‫אם זה הגיוני.‬
‫הגובה שלו היה 1.87 מטרים, אז…‬
‫בחור גבוה.‬ ‫-הבחינו בו כשהוא נכנס.‬
‫כן, הוא כזה, "אני מעדיף להיות טפט".‬
‫כן, בדיוק.‬ ‫-כן, זה חמוד.‬
‫אני אשרבט.‬
‫אוקיי.‬
‫יש שם התייחסות.‬
‫אוקיי.‬
‫כשהוא עולה, התחושה היא‬
‫שהיו לו חיים מלאים בתקופת הזמן שהייתה לו.‬
‫אבל החיים שלו נקטעו, כך זה עולה.‬
‫יש תחושה חזקה של טרגיות.‬
‫טוב. כן, הוא מציין משהו‬ ‫שקשור ליום ולנטיין.‬
‫אני לא יודע למה הוא מעלה את זה,‬ ‫אבל זאת הייתה תקופה קשה למישהו.‬
‫זאת התקופה שהוא נפטר בה.‬
‫הבנתי. כן, זהו.‬
‫זו תחושה חזקה של…‬
‫"אני כאן, ואז אני לא."‬
‫אני לא מרגיש שהיה זמן של הידרדרות.‬
‫ממש לא.‬ ‫-מבינה? אני ממש חש בלבי נעצר.‬
‫וזה כל מה שהוא נותן לי בעניין הזה.‬
‫כן.‬ ‫-יש פה משהו מוזר,‬
‫באופן שזה עולה בו. זה כאילו,‬
‫כשאנשים שמעו על זה, הם אמרו, "באמת?‬
‫בטוח? אפשר לבדוק שוב?"‬ ‫-כן.‬
‫כאילו…‬ ‫-זאת הייתה התגובה שלי.‬
‫אמרתי, "בטוח?" כאילו, "מה?"‬
‫כלומר, הוא היה בן 33.‬
‫הוא באמת מעלה… זה כל כך מוזר.‬
‫אני מנסה להבין את הפטירה,‬ ‫כי מדובר במשהו ספציפי מאוד.‬
‫כן.‬ ‫-ולא משהו שמוכר לי.‬
‫וקיוויתי לתשובות בעניין הזה.‬
‫אני יכולה לדבר על זה? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫אז אנחנו יודעים שהוא עבד כל היום,‬
‫ואז הוא הלך לפגוש את אשתו בבר ולבלות.‬
‫והוא שתה כמה משקאות.‬
‫לא משהו שיגרום לו להרגיש רע.‬ ‫-בטח.‬
‫בכלל לא. אבל הוא היה במגרש החניה‬
‫ופשוט התעלף.‬
‫למיטב זיכרוני, הוא נפל על ברכיו,‬
‫ואז נפל לאחור.‬ ‫-כן.‬
‫הוא קיבל מכה בראש.‬ ‫-כן.‬
‫והם אמרו שהמכה בחלק האחורי של הראש‬
‫גרמה לדימום מוחי.‬
‫וחשבתי, לא יכול להיות‬ ‫שהמכה הייתה כל כך חזקה.‬
‫כך נדמה. אם אתה על הברכיים ונופל לאחור…‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה לא מה שאני קולט מבחינת סיבת המוות.‬
‫אז זה העניין. זה מזכיר לי‬
‫אנשים שלוקים לפעמים בתסחיף ריאתי, בשבץ,‬
‫או התקפי לב לפעמים.‬
‫אבל הוא משדר תחושה של טלטלה פנימית,‬
‫ואז אני חש שלבי נעצר.‬ ‫-וואו. בסדר.‬
‫אז קרה שם משהו פנימי.‬
‫בסדר. הם ביצעו נתיחה, כמובן,‬
‫אז אנחנו יודעים שהיה לו לב מוגדל.‬
‫בסדר.‬ ‫-אבל לא נמצא כל סימן להתקף לב,‬
‫או משהו כזה, אבל…‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא סבל, שיהיה ברור.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא משדר תחושת קלילות, שמחה ועליצות.‬
‫לפי הפרשנות שלי,‬
‫יכול היה להיות דימום מוחי לצד הבעיה בלב.‬
‫שני הדברים האלו בהחלט יכולים להיות גורם,‬
‫אבל מבחינתי, הלב הוא המפתח,‬
‫באופן שבו זה עולה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היה לו לב נפלא, אבל האיבר היה פגוע.‬
‫וזה משהו משפחתי אצלנו, בעיות לב.‬
‫אז זה הגיוני.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אני רק רוצה לדעת‬ ‫מי הוא היה מבחינתך ומה שמו?‬
‫אחי, בריאן.‬
‫בריאן היה מוזר קצת, מצחיק כזה.‬
‫גבוה מאוד.‬
‫הכינוי "שעועית ירוקה" התאים לו.‬
‫לא היינו קרובים במיוחד‬ ‫כי הייתי צעירה ממנו בחמש שנים.‬
‫רציתי להיות קרובה אליו יותר,‬
‫אבל זה לא קרה בגלל פער הגילים,‬
‫עד כמה שרציתי בכך.‬
‫ואז הוא נפטר לפתע.‬
‫לא זכיתי לחיבור ממשי איתו.‬
‫ורציתי שנהיה קרובים. זה היה קשה מאוד.‬
‫בסדר.‬
‫הוא מעלה את אמכם בצורה חזקה.‬
‫כן. יש לו דברים בשבילה.‬
‫הוא מתייחס גם לאבא, באופן שבו זה עולה.‬
‫אז אבא חי?‬
‫כן.‬ ‫-הוא בתמונה.‬
‫שני ההורים שלי עדיין חיים.‬ ‫-כן.‬
‫תני לי לראות. אני מנסה להבין מה זה.‬
‫אני מנסה לחשוב איך לטפל בזה.‬
‫כמה אנשים בצד השני היו מעורבים‬
‫בלעזור לאימא שלך להבין משהו.‬
‫ואני מנסה להבין במה מדובר.‬
‫יש בצד השני אנשים שנפטרו.‬ ‫-בסדר.‬
‫הם מרגישים שהם הובילו‬
‫את אמך להבנה של משהו.‬
‫זה מעורפל, אבל אני חייב להמשיך,‬
‫כי זה נעשה ספציפי יותר בהדרגה.‬
‫תנו לי לראות.‬
‫יש המון אנשים ואני מתקשה לעקוב.‬
‫זו אימא שלך.‬
‫אני תוהה אם לא היה משהו חשוב‬ ‫באופן שבו היא גדלה,‬
‫כמו שזה עולה כאן.‬
‫הדבר המוזר הוא‬ ‫שלא מדובר רק בחינוך שהיא קיבלה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה יעיף לי את הראש.‬
‫אם זה נכון,‬ ‫אנחנו משחזרים את המסע של אימא שלי.‬
‫באמת?‬ ‫-ויש בזה משהו דומה.‬
‫אני לא רוצה לומר זהה‬ ‫אבל דומה מבחינת התחושה‬
‫של גילוי, הרחבת המודעות, מסקנה.‬
‫ואני מרגיש שהאנשים בצד השני‬ ‫ניסו לגרום לזה לקרות.‬
‫האנשים בצד השני ניסו לגרום לזה לקרות?‬
‫כן, הם קידמו את האירועים האלו‬ ‫כדי שאימא שלך תבין את זה.‬
‫אם זה הגיוני. זה הגיוני?‬ ‫-כן. זה כל כך אדיר!‬
‫אלוהים.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬