Съжалявам, че бях малко по-груб.
Моля те. Всичко може да се изясни, но не така.
Замълчи! Затвори вече тази уста!
Много си жалък.
Не. Заблуждаваш се. Всичко се случва по някаква причина.
Причината тя да умре беше само ти.
Казва се Мерле.
- Правилно, Мерле. - Нямах представа. Ако знаех...
- Какво не си знаела? - Не, Денис. Не го прави.
Не!
ДВЕТЕ СТРАНИ НА ПРОПАСТТА
Нощта ще те намери
- Къде е? - В склада отзад.
Заключихме го, защото буйстваше.
Плюя в лицето ти.
Само ми кажи за кого се мислиш.
Отраснах в мизерия и мрак.
Ако ме заплашваш, ще те наръгам.
Да врътнем едно кръгче...
- Фавио, сега ще вляза. - Чупката, мръсно ченге.
- Няма ли да чакате подкрепление? - Не.
Здравей, Фавио. Как си?
Като гледам този хаос, ще се озовеш в психиатрия.
- Цункай ме. - Какво открадна този път?
- Длето. - Идеално за влизане с взлом.
- Майната ти! - Фавио, престани.
Тръгвай.
Денис Опиц
Луизе, добре ли си?
- Къде е Фавио? - Вътре е.
Какво става?
Само мигрена. Взех нещо. Скоро ще подейства.
- Аз ще напиша рапорта. Дай. - Няма нужда.
Сега ли се получи?
Падаш си по смахнати хлапета гангстери.
- 11-38 до Алекс. Отговори. - Слушам.
11-81 на Лангенфелдер Щрасе. Линейката пътува.
Разбрано. По-добре ти карай.
Остави на колегите. Трябва ти кафе.
- Ние сме по-близо. - Винаги ли си толкова твърдоглава?
Имам среща криминален отдел 3 с главен комисар Холгер Теше.
- Г-жо Хегер, радвам се да ви видя. - Берг.
Естествено. Извинете.
- Кафе? - Не.
- Моля. - Благодаря.
- Как да ви помогна? - Денис Опис е освободен предсрочно.
Условно.
След шест години и седем месеца. Това шега ли е?
Разбирам, че не сте особено доволна от това развитие.
- Да съм доволна ли? - Г-жо Берг, разбирам...
24 прободни рани в корема, гърдите и шията.
Тя не е имала никакъв шанс.
Съжалявам, но съдията реши, че е престъпление от страст.
Което беше много груба грешка.
Време е да сложите край, г-жо Берг. Никой не би издържал.
Как е другата ви дъщеря? Как се казваше тя?
- Джози. - Джози, да.
Точно така. На колко години е?
На 17.
Тя е добре. Живее при баща си.
Някой наблюдава ли го?
Денис много се промени и има образцова социална прогноза.
Денис, радвам се да ви видя. Заповядайте.
Поздравления.
Обикновено работа не се намира толкова бързо.
Познавам шефа на центъра за рециклиране - Ерик Лудвиг.
И той ви е ходатайствал.
Обучаваше ме първата година в затвора.
А иначе как върви, Денис?
Добре.
Радвам се, че не съм в общежитие.
- Приемната ви майка Ивон Ашхаузен... - Д-р Ашхаузен.
Само тя ли ви посещаваше в затвора?
Ивон уреди неща, с които нямаше да се справя сам.
Например?
Индивидуална терапия. Не исках да участвам в група.
Съгласно документите
през 2004 г. сте поверени на грижите на д-р Ашхаузен.
Поверен.
Гадно.
Но само след три месеца са ви върнали в дома.
Защо?
Какво се обърка?
Нищо.
Стига, Денис. Не съм глупачка.
Всичко е записано в досието ми.
Не всичко. Иначе нямаше да питам.
Петгодишен разрязва жаби.
Вие бихте ли го задържали?
Занемарени деца имат склонност да измъчват животни.
Затова е още по-учудващо, че Ивон отново ме приема.
Не мислите ли?
Гледайте напред, Денис.
Вие сте млад. Има възможност да се поправите.
Виж онзи там, който държи рози.
Г-н Ерген.
Г-н Ерген!
Може да подариш на мен всички рози.
Добре.
Задръстеняк.
Той губи.
Здравей.
- Донесе ли ми нещо? - Днес не. Другия път.
Обещаваш ли?
- Станала си тежка. - Паул също.
Хубав самолет.
- Аз съм пилотът. - Не, аз.
Винаги има двама пилоти. Не се карайте.
Какво правиш тук, Луизе?
Здравей, Мануел.
- Защо не се обаждаш? - Какво искаш?
Видях го.
Излязъл е.
Вече си знаел.
Трябваше да ми кажеш, Мануел.
Не пред децата. Ела вътре.
- Захар? - Все още не.
Защо не ми казахте?
- Щеше ли да промени нещо? - Кое?
Ако беше излежал цялата присъда, това щеше ли да промени нещо?
Не разбираш ли? Пуснали са го.
- Може да прави каквото иска. - Едва след изпитателния срок.
А нашата дъщеря? Помисли ли и за секунда...
- Какво за дъщеря ни? - Отказа се от нея.
Забрави я.
Ти говориш за Мерле. Тя е мъртва.
Чакай. Искаш ли да знаеш защо не ти казахме?
- Денис Опиц... - Не произнасяй името му.
Той се е дипломирал в затвора. Учил е металообработване.
Завършил е успешно терапия за овладяване на агресията.
Има образцова социална прогноза
и вече не е обществена заплаха.
- Глупости! - Разбираш ли?
Вече не е заплаха за обществото.
Чл. 88: Освобождаване от изтърпяване на наказание.
- Попитай Карла. - Да, Карла.
- Да спрем дотук. - Карла беше и мой адвокат.
Но ти реши, че уместно да я чукаш, когато едва бяхме погребали Мерле.
- Знаеш ли, че си противна? - А ти ме отвращаваш.
Добър вечер.
- Ще останеш ли за вечеря? - Не, благодаря.
Тъкмо си тръгвах. Чао.
Трябва да говориш с Джози,
преди тя да го направи.
Благодаря, татко.
- Какво искаше? - Денис е излязъл.
- Кога? - Преди четири седмици.
Преди четири седмици, а ми казваш едва сега.
Не исках да те тревожа. Не искам да тревожа семейството.
Вече не искам да се занимавам с тази история. Разбираш ли?
А мама?
Ако не нарушава условията, той може да прави каквото иска.
И ти може да й дадеш шанс.
- Защо да го правя? - Защото е твоя майка.
Ти си нейна дъщеря.
Какво? Какво искаш?
От утре държа да имам отделна храна.
- Ако те повишат. - Съмняваш ли се?
Казвай.
- Всъщност не. - Не ли?
По дяволите!
Четири евро в касичката.
- Какво има? - Идиотите са отменили стажа ми.
- Какво? Кой? - Агенция "Холберг" е елитарна.
Изведнъж са прекратили приема на ученици.
- Сега? - Нищо. По дяволите.
- Пет евро в касичката. - Исках да проведа първа кампания.
Само това ли ще кажеш?
- Заеми се със социална работа. - Като вас ли?
Стига ми, че родителите ми са ченгета.
Мислех по-скоро за старчески дом или детска градина.
- Не. - Аз бих приела.
- Джози, портокалов сок? - Разбира се, Джак Спароу.
Ти няма да си намериш друга работа.
Тя е на 17 години.
- Това е трудна възраст. - Изключително трудна възраст.
Чао, зайчета.
Зайчета ли? Мразя го.
Мерле, сложи каска.
Мамо, успокой се.
Не съм те родила, за да те остъргвам от асфалта.
- Забрави го. - Задръж го.
И аз те обичам, скъпа.
- В следващия кръг ще отгатваме. - Чудесно.
Коя от тези житейски мъдрости може да е изречена от теб?
Харесва ми.
Сериозно ли?
Областен съд Вупертал Присъда
Здравей, Джози.
Събуди се. Всичко свърши.
Татко ще дойде ли?
Трябваше да поеме дежурството на колега.
- Как се чувстваш, Джози? - Странно, сякаш имам пясък.
Конюнктивата още е раздразнена. Ще отзвучи след няколко дни.
Слагайте по три пъти на ден, а при нужда и по-често.
Благодаря, д-р Ашхаузен. Да следим ли за друго?
Няма нужда.
Вече не ти трябват.
- Да? - Мануел, имаш ли малко време?
- Разбира се. - Чуй смелата си дъщеря.
- Тате? - Как си, скъпа?
- Виждам без очилата. - Чудесно.
Благодаря.
Ще включат Фавио в мярка за младежи рецидивисти.
- Време беше. - Той те уважава.
- Не уважава никого. - Може и да се поправи.
Фавио отчая много социални работници и психолози.
На осем бяга от училище, пие водка в парка, краде от баба си.
На 11 си инжектира кетамин и вкарва момиче в болница.
11-38 до Алекс. Отговорете.
- Слушам. - Зонборнер Щрасе 20 при Крюгер.
Ранена жена в безсъзнание. Линейката е там.
Разбрано. Край.
Гледайте върха на носа ми.
- Къде е съпругът? - В кухнята.
Г-н Крюгер?
Берг и колежката Ховарт. Какво е станало тук?
Обядвахме като всеки ден. На жена ми изведнъж й прилоша.
Тя падна със стола.
Без причина ли?
Да.
Скарали сте се. Децата се объркани и се боят от вас.
- Ние спорихме. - Спорихте или я ударихте?
Ударихте ли жена си?
Съберете си нещата. Трябва да напуснете жилището.
- Не мога. - Напротив. Елате.
- Длъжен сте. Ключовете. - Какво?
Чл. 34а от Закона за полицията на Северен Рейн-Вестфалия.
"Забрана за влизане като превенция на домашно насилие."
Къде да отида? Домът ми е тук.
Г-жа Крюгер е стабилна и иска да даде показания.
- Защо лъже? - Безсилни сме, ако го прикрива.
Всеки трети ден убиват жена.
Не го приемай твърде лично, Надиса.
- Направо го връщай. - Да, но...
Не искам боклуци. Отивай другаде.
- Тук не е на самообслужване. - Извинявам се.
Ако се повтори, се връщаш в страната Така Тука.
Проклети диваци. Мислят, че всичко е гратис.
- И без това беше боклук. - Ела довечера пред киното.
- Ще те запозная с няколко души. - Добре.
Ние сме другари. Не оставяме никого в беда.
И не ми противоречи пред другите.
Какво става? Искаше поне да провериш.
- Току-що се отказах. - Браво.
Къде ще отидеш сега?
Г-жа Мюлер каза, че може и догодина да карам стаж.
Мерле, говорим за две седмици.
Не се занимавам с глупаци. Не са моята база.
Не са твоя база.
Не всички са родени с привилегии
като теб и сестра ти.
Как те търпи татко?
Тук е зоната за свободното време.
Има творческа работилница и фитнес зала.
- Тук е голямата обща кухня. - Здравейте, г-н Борнзен.
- Не се подмазвай, Нико. - Добре, г-н Борнзен.
А тук си пишат домашните.
Денис, къде са другите?
Би трябвало да затворя центъра.
Персоналът не достига и постоянно някой е болен.
20% от 600.
Не е толкова трудно.
Колко са 10% от 600?
Е?
600, делено на десет, е равно на...
- 60. - 20% са два пъти по толкова.
120.
Браво.
Хайде, сложи кръстче.
Небето изпраща дъщеря ви.
Следващата задача.
- Момчета, приятна вечер. - До утре.
Луизе.
Радвам се да те видя.
Слез.
Слез от колата ми.
Сигурно случайно си тук. Не си ли?
Или си искала да ме откараш вкъщи.
И това ли не е?
Ще трябва да хвана автобуса.
Чакай!
Остави я на мира. Не се връщай при реката.
Харесвам мястото.
Там е спокойно.
Само водата е станала мръсна след седем години.
- Ако пак отидеш, казвам ти... - Какво ще направиш?
"Аз, аз..."
- Кажи го. - Махай се.
Само изчезни.
Да, но дотогава,
преди да ме гръмнеш като бесен пор, който яде босилека ти,
имаме още доста работа.
Не знам, в 11 ч.
Може и да е тъпо, но ако Чейс е диджей...
- Какво ще кажеш? - Супер. Сега съм аз.
Боже мой, изглеждаш много добре.
Ще бъде яко.
Добре.
Ехо?
Ивон, върна ли се вече?
Да, напазарувах.
След като приключиш тук, може да си сготвим нещо.
Много мило, но вече ядох.
Всъщност снощи беше ли вкъщи?
- Защо? - Защото не те чух.
Тревожиш ли се?
Малко.
Бях при гаджето си, ако държиш да знаеш.
Значи имаш...
Извинявай, аз не знаех.
- Радвам се. - И аз.
- Ако имаш нужда от нещо... - Благодаря.
- Засега имам всичко. - Да.
- Наздраве. - Благодаря.
47-а е свободна.
Благодаря.
- Знаеш условията. - Видях ги в профила.
Добре.
По-силно!
По-силно.
Продължавай. Не съм свършил.
Облечи се и си върви.
Дъщеря ви ли е?
- Дойдохте. - Здравей.
- Забавлявайте се. - Благодаря.
Влизай.
- Ще те уредя. - Не.
Какво? Не, остави.
- Искаш да чукаш. Ще те уредя. - Не.
- Искате ли питие? - Да.
- А приятелката ти? - Джози, ела.
- Елате при нас. - Къде?
- Горе, на балкона. - Добре.
- Здравей. Аз съм Вадим, а ти? - Матилда.
- Какво ще пиеш? - Не знам.
Ще го взема. Подръж го.
Вече седна. Добре. Обичаш ли шампанско?
Обожавам го.
- Луда ли си? - Спокойно, момичета.
- Приятелката ти допуска грешка. - Кой каза?
- По-добре си тръгвайте. - Чакай.
Онзи, който ни покани, е твой колега.
Не е.
- Значи ти си от добрите. - Не съм от никои.
- А ти? - Какво?
- Имаш ли си някого? - Ако е така?
Пропускаш много.
- Лука. - Може веднага да те изтрия.
Няма да го направиш.
Превод СВЕТЛА ВАСИЛЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО