Mrzí mě, že jsem byl trochu drsný.
Prosím, to všechno se dá vyřešit. Ale takhle ne.
Drž hubu. Drž už kurva hubu!
Jsi tak ubohej!
Ne. To vidíš špatně.
Všechno se děje z nějakého důvodu.
A důvodem, proč musela zemřít, jsi jenom ty.
Jmenuje se Merle!
Správně. Merle.
Netušila jsem to. Kdybych to věděla...
Co jsi nevěděla?
Ne, Dennisi, prosím tě! Nedělej to!
Ne!
DVĚ STRANY PROPASTI
1. díl: Noc si tě najde
- Kde je? - Vzadu ve skladu.
Museli jsme ho zavřít. Dělal tu bordel.
Plivnu ti do ksichtu.
Kdo podle tebe jsi? To řekni mi tu!
Já vyrostl ve stoce, k jídlu jenom šlichtu!
Přestaň vyhrožovat, pochop realitu.
Pojď se projít kolem bloku...
- Ahoj Favio, jdu k tobě dovnitř. - Odprejskni, fízlácká čubko!
- Nechcete radši počkat na posilu? - Ne.
Favio. Jak se vede?
Jak koukám na ten nepořádek, ty nejspíš skončíš v base.
Polib mi!
Co ukradl tentokrát?
- Páčidlo. - Perfektní na vloupačky.
- Trhni si! - Favio, to už stačilo!
Odchod!
Luiso, stalo se ti něco?
- Favio, kde je teď? - Přece uvnitř.
Co se děje?
Jenom záchvat migrény.
Už jsem si něco vzala. Budu v pohodě.
- Napíšu aspoň hlášení. - Ne.
Dej to sem!
Tohle teď přišlo?
Jasně, gangsteři v pubertě ti připadají sexy!
- 11-38 pro Alex. Slyšíte mě? - Slyším.
Langenfeldská ulice v Oberbarmenu. Nehoda. Záchranka na cestě.
Rozumím.
Radši jeď ty.
Ať tam jede někdo jiný. Ty si dej kafe.
- Jsme k tomu blíž. - Vždycky jsi tak tvrdohlavá?
Mám tu schůzku. Kriminální inspektorát 3.
Vrchní inspektor Holger Tesche.
Paní Hägerová.
- Rád vás vidím. - Bergová.
Ovšem. Promiňte.
- Kávu? - Ne, děkuji.
- Prosím. - Děkuji.
Co pro vás můžu udělat?
Dennis Opitz byl předčasně propuštěn.
Podmínečně.
Po šesti letech a sedmi měsících. To má být vtip?
Je mi jasné, že tímto vývojem nejste nadšena...
Nadšena?
Paní Bergová. Chápu vás...
Dvacet čtyři ran nožem do břicha, hrudníku a krku.
Neměla šanci. Žádnou šanci!
Moc mě to mrzí,
ale soudce rozhodl, že šlo o zabití...
Chyba. Jedna dost idiotská chyba!
Už tu věc konečně uzavřete, paní Bergová.
Tohle se přece nedá dlouhodobě vydržet.
Jak se daří vaší druhé dceři? Jakže se jmenovala?
- Josi. - Josi, ano. Správně.
Kolik jí teď je?
Sedmnáct.
Má se dobře.
Žije u svého otce.
Dohlíží na něj někdo?
Dennis se hodně změnil. Ukázková sociální prognóza.
Dennisi. Ráda vás vidím. Pojďte dál.
Gratuluju.
S prací to většinou takhle rychle neklapne.
Znám vedoucího toho sběrného dvora, Erika Ludwiga.
A on se za vás přimluvil?
V prvním roce vězení byl můj instruktor.
A jak to jde jinak?
Jde to.
Jsem rád, že jsem nemusel na ubytovnu.
- Vaše bývalá pěstounka, Yvonne... - Doktorka Aschhausenová.
... byla jediným člověkem, který vás ve vazbě navštěvoval?
Yvonne zorganizovala věci, které bych sám nikdy nezvládl.
Například?
Individuální terapii.
Do skupiny jsem nechtěl.
Podle mých podkladů vás umístili
k paní Aschhausenové do péče roku 2004.
Umístili?
Síla.
O tři měsíce později jste byl vrácen do domova.
Proč?
Co se pokazilo?
Nic.
Dennisi, nemějte mě za blázna.
Všechno to stojí v mých dokumentech.
Všechno ne, jinak bych se neptala.
Pětiletej kluk, kterej řeže žábám prdele...
Nechala byste si ho?
Zanedbávané děti mají tendenci týrat zvířata.
O to obdivuhodnější je, že mě Yvonne zase nechala bydlet u sebe.
Nemyslíte?
Dívejte se dopředu, Dennisi.
Jste mladý. Všechno můžete dělat jenom líp.
Podívej na toho kluka tamhle. Ten s těmi růžemi.
Hej, mladý muži!
Mladý muži?
Klidně mi všechny ty růže můžeš dát.
Tak fajn...
Kretén, fakt že jo.
Koukej na něj. Jeho smůla.
Ahoj, tak co?
- Přinesla jsi mi něco? - Dneska bohužel ne. Příště.
Slibuješ?
- Už jsi pěkně těžký. - To Paul taky.
- Senzační letadlo. - Ahoj.
- Já jsem pilot. - Ne, já!
Piloti jsou vždycky dva, nemusíte se hádat, kluci.
Luiso, co tady děláš?
Manueli!
- Proč mi nezavoláš zpátky? - Co chceš?
Viděla jsem ho.
Je venku.
Tak ty to už víš?
Krucinál, Manueli, to jsi mi měl říct!
Před dětmi ne, pojďme dovnitř.
- Cukr? - Pořád ještě ne.
Proč jste mi to neřekli?
- A změnilo by to něco? - Co tím myslíš?
Kdyby těch osm let a devět měsíců odseděl komplet, změnilo by to něco?
Ty to nechápeš? Teď je venku!
- Může si dělat, co chce! - Nejdřív ho čeká zkušební doba.
A co naše dcera?
Copak ses aspoň na vteřinu...
Přesně tak, co naše dcera?
Vzdal ses jí. Zapomněl jsi na ni!
Tak ty mluvíš o Merle.
Je mrtvá.
Počkej. Tak ty chceš vědět, proč jsme ti nic neřekli?
- Dennis Opitz... - Jeho jméno už sakra neříkej!
Dennis Opitz ve vězení dokončil školu,
vyučil se kovárenským technikem,
úspěšně absolvoval terapii a program proti agresi.
Jeho sociální prognóza je vzorová
a pro širokou veřejnost už nepředstavuje nebezpečí.
- Kecy! - Copak to nechápeš?
Pro širokou veřejnost už nepředstavuje nebezpečí.
Paragraf 88. "Pozastavení vazby mladistvých."
- Zeptej se Carly. - Carly?
- Nechme už toho. - Carla byla i moje advokátka!
Tebe ale nenapadlo nic lepšího než s ní začít šoustat.
Merle jsme přitom sotva pochovali.
- Jsi nechutná! - Bylo to k zblití!
Dobrý večer.
- Zdržíš se na večeři? - Ne, díky.
Stejně jsem byla na odchodu. Ahoj.
Měl by sis promluvit s Josi.
Než to udělá ona.
Děkuju, tati.
- Co chtěla? - Dennis je venku.
- Odkdy? - Čtyři týdny.
Čtyři týdny! A to mi říkáš teď?
Nechtěl jsem tě rozčílit.
Nechci rozčilovat nikoho z naší rodiny.
Já už se touhle odpornou věcí nechci dál zabývat.
A máma?
Dokud Dennis nebude porušovat pravidla, může si dělat, co chce.
Mohla bys mámě dát aspoň šanci.
- Proč bych měla? - Protože je to tvoje matka.
Je tvoje matka, holčičko.
Co... Co tu chceš?
PŘED SEDMI LETY
Od zítřka trvám na vlastní svačině.
- Když tě povýší, tak ano. - Ty o tom snad pochybuješ?
Tak řekni.
- Ne, ani ne. - Ani ne?
Sakra, sakra, sakra, sakra!
Čtyři eura do prasátka.
- Co se děje? - Ti idioti mi zrušili praxi!
Co? Kdo?
Agentura Hollberg, dost elitářská organizace.
Přestali brát žáky škol. Ze dne na den!
- A co teď? - No nic. Sakra!
Pět eur do prasátka.
Chtěla jsem udělat svou první kampaň.
- Aha. - Aha?! Víc k tomu neřekneš?
Udělej něco jinýho. Co třeba sociální oblast?
Jako vy?
Mít za rodiče poldy je už tak dost trapný.
Myslel jsem spíš domov důchodců nebo školku.
Já bych to udělala.
Josi, chceš džus?
Jasně, Jacku Sparrowe, nikam jinam by tě stejně nevzali.
Je jí sedmnáct.
- Obtížný věk. - Extrémně obtížný věk.
Tak čau, zajíčci.
Zajíčci? To nesnáším.
Merle, vezmi si helmu!
Mami, uklidni se.
Nepřivedla jsem tě na svět, abych tě jednou škrábala z asfaltu.
Tohle sis zapomněla.
To si nech.
Taky tě mám ráda, zlato.
- V příštím kole musíme hádat. - Skvělé.
Které z těchto životních mouder jste mohli vyslovit vy?
Bezva.
Vážně? Opravdu...
STÁTNÍ ZASTUPITELSTVÍ WUPPERTAL, ROZSUDEK
Ahoj Josi, holčičko!
Probuď se, zvládla jsi to.
Přijde taky táta?
Musel do služby, zaskočil za kolegu.
Tak co, Josi? Jak je ti?
Mám tam divný pocit. Jako písek.
Máš trochu podrážděnou spojivku. To za pár dní odezní.
Tady. Kapejte třikrát denně, když bude třeba, častěji.
Děkuji, doktorko Aschhausenová. Máte k tomu ještě něco?
Ne. Už nic.
Ty už teď potřebovat nebudeš.
- Ano? - Manueli? Máš chviličku?
- Jasně. - Je tu tvoje statečná dcera.
- Tati? - Jak je ti, broučku?
- Vidím úplně bez brýlí. - Fantastické!
Děkuju.
Favia pošlou do zařízení pro mladistvé pachatele.
- Nejvyšší čas. - Před tebou má respekt.
- Nemá respekt před nikým. - Třeba tu zatáčku ještě vybere.
Favio už odrovnal zástupy sociálních pracovníků a psychologů.
V osmi chodil za školu, popíjel v parku vodku, okrádal babičku.
V jedenácti si píchal ketamin
a jednu holku zmlátil tak, že musela do špitálu.
11-38 pro Alex. Slyšíte mě?
- Slyším. - Sonnbornská ulice 20, Krügerovi.
Zraněná žena, nekomunikuje. Záchranka na místě.
Rozumím. Konec.
Podívejte se mi na špičku nosu.
- A manžel? Kde je? - V kuchyni.
Pan Krüger?
Bergová a tohle je kolegyně Horvartová.
Co se tady stalo?
Obědvali jsme jako obvykle
a pak se mé ženě najednou udělalo špatně.
Převrátila se s ní židle.
Prostě jen tak?
Ano.
Pohádali jste se.
Vaše děti jsou rozrušené a mají z vás strach.
O něčem jsme diskutovali.
Diskutovali, nebo jste si vjeli do vlasů?
Udeřil jste svou ženu?
Sbalte si věci, pane Krügere. Do odvolání nesmíte do bytu.
- To nemůžu. - Ale ano. Pojďte se mnou.
- Musíte. Klíče. - Co?
Paragraf 34a policejního zákona:
"Vykázání z bytu a zákaz návratu jako ochrana před domácím násilím."
Kam bych šel? Tohle je můj domov.
Paní Krügerová je stabilní a ráda by učinila výpověď.
- Proč lže? - Nemůžeme nic dělat, když ho kryje.
Každý třetí den je zabita žena.
Hlavně si to všechno moc neber, Nadiso.
- Ty krámy si zase odvez. - Ale...
Žádný ale. To haraburdí nechci. Jeď jinam.
Hej!
- Tohle není samoobsluha! - Promiňte, pane.
Ještě jednou a poletíš. Do země Taka-Tuka.
Zatracení černoši. Myslí si, že dostanou všechno zadarmo.
- Stejně se to nakonec vyhodí. - Dneska večer v Polluxu.
- Představím tě pár lidem. - Fajn.
Jsme kamarádi. Nikoho nenecháme ve štychu.
A před ostatníma mi neodporuj.
Co je? Chtěla ses sem aspoň podívat.
- Právě jsem si to rozmyslela. - Bezva.
Kde teď narychlo něco seženeš?
Učitelka říkala, že praxi můžu udělat i příští rok.
Merle, jsou to jenom dva týdny.
Na ty pitomce nemám náladu. Nejsou moje krevní skupina.
Tvoje krevní skupina?
Všichni se nenarodili se zlatou lžičkou v puse
jako ty a tvoje sestra.
Jak to s tebou táta může vydržet?
Tady je volnočasová zóna pro mládež.
Je tu taky dílna, místnost pro fitness.
Tady je velká společná kuchyně.
Dobrý den, pane Börnsene.
- Nepřetvařuj se, Nico. - Provedu, pane Börnsene.
A tady se píší úkoly.
Dennisi? Kde jsou ostatní?
Měl bych to tu zavřít.
Máme málo personálu a pořád je někdo nemocný.
Dvacet procent z 600.
To není tak těžké.
Deset procent
z 600.
No tak?
Šest set děleno deseti je...
- Šedesát. - Tak 20 % bude dvojnásobek.
Sto dvacet.
Trefa!
Tak honem, udělej tam křížek.
Vaši dceru nám seslalo nebe.
Další příklad.
Luiso.
Rád tě vidím.
Ven.
Ven z mého auta.
Předpokládám, že jsi tu čistě náhodou. Ne?
Nebo jsi mě chtěla odvézt domů?
Ani to ne?
Tak přece budu muset jet autobusem.
Počkej!
Necháš ji na pokoji!
K té řece už nechoď!
To místo mám rád.
Je tam takový klid.
Jen ta voda je za těch sedm let špinavější.
- Jestli ještě jednou... Já, já... - Pak co?
Co uděláš?
"Já, já..."
- Prostě to řekni. - Vypadni!
Prostě vypadni!
Jo. Ale do té doby, Luiso,
než mě odpráskneš jako vzteklou fretku,
co ti chodí na bazalku,
do té doby mám ještě něco na práci.
Nevím, tak v jedenáct?
Možná to nebude stát za nic, ale až bude hrát Chase...
- Tak co říkáš? - Dobrý! A teď já.
Panečku, vypadáš skvěle!
Bude to bomba!
Tak jo.
Ahoj.
Yvonne! Ty už jsi doma?
Ano. Nakoupila jsem.
Až s tím budeš hotový, můžeme si něco uvařit.
Jsi hodná. Já už jsem ale jedl.
Poslyš, byl jsi včera v noci vůbec doma?
- Proč? - Vůbec jsem tě neslyšela.
Snad sis nedělala starosti?
Trochu ano.
Byl jsem u přítelkyně, jestli to opravdu chceš vědět.
Aha, ty máš...
Promiň, to jsem nevěděla.
- To jsem ráda. - Já taky.
- Kdybys ještě něco potřeboval... - Děkuju.
Zatím mám všechno.
Ano.
Díky.
Sedmačtyřicítka je volná.
Díky.
Ahoj.
Mé podmínky znáš?
Byly přece v profilu.
Dobře.
Přitlač!
No tak, co děláš! Já ještě nejsem!
Obleč se a můžeš jít.
Je to vaše dcera?
Tak co, vy dvě?
- Ahoj. - Dobře se bavte!
Díky.
Fajn.
- Já ti ji přivedu. - Ne.
Co? Ne. Nech to být.
Chceš si zašukat? Něco ti seženu.
- Nedáte si něco k pití? - Jasně.
- A tvoje kámoška? - Josi, pojď taky.
- Chceš jít k nám? - Kam?
- Nahoru na balkon. - Jo.
- Ahoj. Jsem Vadim. A ty? - Mathilda.
- Co piješ? Střik s džusem? - Netuším.
Dám ti to sem.
Podrž to chvilku.
Už ses posadila. Dobře. Dáš si šampaňské?
To miluju.
- Co blbneš? - Jen klid, děvčata.
Tvá kámoška dělá právě obrovskou chybu.
Říká kdo?
Měly byste radši zmizet.
Počkej!
Ten chlápek, co tu loví holky, je tvůj kámoš?
To není.
- Ty patříš k těm hodným? - Já nepatřím k nikomu.
- A ty? - Co?
- Patříš někomu? - A když ano?
Tak jsi o něco přišla.
Luca.
Možná že tě hned zase smažu, Luco.
Nesmažeš.
DVĚ STRANY PROPASTI
České titulky Karolína Drew Iyuno 2023