Ledsen att jag behövde vara lite hårdhänt.
Snälla, vi kan lösa det här. Men inte på det här sättet.
Håll käften! Håll din jävla käft!
- Du är så patetisk. - Nej, där tar du fel.
Allt sker av en orsak.
Och orsaken till att hon måste dö är du och bara du!
Hon heter Merle!
Just det. Merle.
- Jag visste inte! I så fall... - Vad visste du inte?
Nej! Snälla Dennis, gör det inte!
NATTEN FINNER DIG
- Var är han? - På lagret.
Vi var tvungna att låsa in honom.
Jag spottar dig i ansiktet Säg mig, vem tror du att du är?
Jag växte upp på gatan, i mörkret Hota mig inte, då hugger jag dig
Gå kvarteret runt...
Jag kommer in nu, Favio.
Dra åt helvete, polisfitta!
- Ska du inte vänta på förstärkning? - Nej.
Hej, Favio. Hur är det?
Med tanke på kaoset, lär du hamna på psykavdelningen.
- Kyss mig i arslet! - Vad tog han?
- En huggmejsel. - Perfekt för att göra inbrott.
- Dra åt helvete! - Nu räcker det, Favio! Kom!
Är allt som det ska, Luise?
- Favio... Var är han? - Där inne.
Vad är det?
Det är bara migrän. Jag har redan tagit något, det går över snart.
- Jag skriver rapporten. Ge mig den. - Nej...
Kom det här nyss?
Du gillar tokiga gangsterungar, du.
- 11-38 till Alex. Kom. - Kom in.
Langenfelder Strasse Oberbarmen. Ambulans på väg.
- Du får köra. - Låt våra kollegor ta det.
- Vi är närmare. - Är du alltid lika envis?
Jag har ett inbokat möte. Kriminalpolisen. Holger Tesche.
- Fru Häger, så trevligt. - Berg.
- Naturligtvis, ursäkta. Kaffe? - Nej, tack.
- Varsågod och sitt. - Tack.
- Hur kan jag hjälpa er? - Dennis Opitz släpptes i förtid.
Han är villkorligt frigiven.
Efter sex år och sju månader? Är det ett skämt?
Jag förstår att ni har en skev syn på det som hände...
- Skev syn? - Tro mig, jag förstår...
Hon knivhöggs 24 gånger i buken, bröstet och halsen.
Hon hade ingen chans. Ingen alls.
Jag beklagar, men domaren dömde honom för dråp.
Vilket var ett misstag. Ett förbannat misstag!
Släpp det. Någon gång måste man släppa taget.
Hur är det med er andra dotter? Vad hette hon nu igen?
- Josi. - Josi, ja. Just det.
- Hur gammal är hon nu? - Sjutton.
Hon mår bra. Hon... Hon bor hos sin pappa.
- Håller man ögonen på honom? - Dennis har förändrats.
Han bedöms ha goda förutsättningar att klara sig i samhället.
Dennis. Trevligt att träffas. Kom in.
Gratulerar. Det brukar ta längre tid att få ett jobb.
Jag känner chefen på återvinningen. Erik Ludwig.
Lade han ett gott ord?
Han var min handledare första året på kåken.
- Och hur är det i övrigt? - Okej.
Jag är glad att jag inte behöver bo på ett utslussningshem.
- Er tidigare fostermor Yvonne... - Doktor Aschhausen.
Var hon den enda som besökte er i fängelset?
Yvonne ordnade sådant som jag inte själv kunde ta hand om.
Som till exempel?
Min terapi. Jag ville vara ensam, inte gå i gruppterapi.
Enligt mina papper placerades ni hos dr Aschhausen 2004.
"Placerades"... Aj, då.
Men bara tre månader senare återvände ni till hemmet.
Varför det? Vad gick snett?
Ingenting.
Lägg av, Dennis. Tro inte att jag är dum.
Allt står i min journal.
Inte allt. Då hade jag inte frågat.
En femåring som skär rumpor av grodor...
Hade han fått stanna hos er?
Försummade barn har en benägenhet att plåga djur.
Vilket gör det än mer förvånande att Yvonne låter mig bo hos henne igen.
Eller hur?
Blicka framåt, Dennis.
Ni är ung. Nu kan det bara bli bättre.
Kolla in killen där. Han med rosorna.
Mr Bachelor!
Mr Bachelor?
Du kan bara ge mig alla rosorna direkt.
Okej... Seriöst, vilket pucko.
Vill han inte, så är det hans förlust.
Hallå där!
- Har du med något till mig? - Inte i dag. Nästa gång.
Lovar du?
- Vad tung du har blivit. - Paul också.
Vilket häftigt flygplan.
- Jag är pilot! - Nej, det är jag!
Det är alltid två piloter. Ni behöver inte bråka.
- Vad gör du här, Luise? - Hej, Manuel.
- Varför ringer du inte tillbaka? - Vad vill du?
Jag såg honom. Han är ute.
Visste du redan om det? Du borde ha sagt något, Manuel!
Inte inför barnen. Vi går in.
- Socker? - Fortfarande inte.
Varför berättade ni det inte för mig?
- Hade det förändrat något? - Vad menar du?
Om han hade avtjänat sina åtta år och nio månader?
Förstår du inte? Han är ute!
- Han kan göra vad han vill! - Han har villkorlig dom.
Och vår dotter? Har du ens tänkt på...
- Vad är det med vår dotter? - Du har svikit henne. Glömt henne!
Jaha, du menar Merle? Hon är död.
Vänta. Vill du veta varför vi inte sa något?
- Dennis Opitz... - Säg inte hans namn!
Han har tagit sin grundskoleexamen, utbildat sig till metallarbetare-
och gått i terapi och aggressionshantering.
Hans sociala prognos är utmärkt och han utgör ingen fara för allmänheten.
Skitsnack!
Han utgör inte längre någon fara för allmänheten!
Paragraf 88: "Upphävande av dom för ungdomar."
- Fråga Carla. - Carla, ja.
- Sluta nu. - Carla var min advokat också.
Men du knullade henne innan Merle knappt hade kommit i jorden!
- Nu är du vidrig. - Ja, och du gör mig spyfärdig!
Hej.
- Stannar du på middag? - Nej, tack. Jag skulle precis gå.
Du borde prata med Josi, innan hon gör det.
Tack, pappa.
- Vad ville hon? - Dennis är frisläppt.
- Sedan när? - Fyra veckor.
Fyra veckor? Och det berättar du nu?
Jag ville inte göra dig upprörd. Jag vill ha lugn och ro i familjen.
Jag vill lägga den här sjuka historian bakom mig.
Och mamma?
Så länge han inte bryter mot villkoren får han gör vad han vill.
Du borde ge mamma en ny chans.
- Varför skulle jag? - För att hon är din mamma.
É a tua mãe, filha.
Vad vill du?
SJU ÅR TIDIGARE
Från och med i morgon väntar jag mig en lunchlåda.
- Om du blir befordrad, så. - Tvivlar du?
- Säg nu. - Nej, inte direkt.
- Fan, fan, fan, fan! - Fyra euro i spargrisen.
De har sagt upp min praktikplats.
- Va? Vilka? - Hollbergagenturen. Rätt elitistisk.
De tar inte emot studenter längre. Bara så där.
- Vad gör du nu då? - Ingenting! Fan.
- Fem euro i spargrisen. - Jag ville göra min första kampanj.
Är det allt du har att säga?
Gör något annat. I den sociala sektorn.
Som ni? Det är pinsamt nog att ha snutföräldrar.
Jag tänkte mig mer ett ålderdomshem eller en förskola.
- Nej. - Det hade jag gjort.
- Apelsinjuice, Josi? - Visst, Jack Sparrow.
Du skulle inte få något annat.
Hon är sjutton. En svår ålder.
En extremt svår ålder.
Hej då, mina älsklingsharar.
Harar? Jag hatar det.
Hjälmen, Merle!
Mamma! Chilla lite nu.
Jag satte inte dig till världen för att skrapa upp dig från asfalten.
- Du glömde den här. - Behåll den.
Jag älskar dig också, hjärtat.
I nästa omgång måste vi gissa.
Vilka av de här visdomsorden kan ha sagts av dig?
DOM
Hej, Josi. Hjärtat.
Vakna. Du klarade det.
Kommer pappa också?
Han var tvungen att rycka in för en kollega.
- Hej, Josi. Hur känns det? - Konstigt. Lite som sand.
Bindhinnan är fortfarande irriterad. Det blir bättre om ett par dagar.
Tre gånger om dagen. Oftare vid behov.
- Tack, dr Aschhausen. Något annat? - Nej.
De behöver du inte längre.
- Ja? - Hinner du prata lite, Manuel?
Här kommer din modiga dotter.
- Pappa? - Hur mår du, älskling?
- Jag kan se utan glasögon. - Fantastiskt!
Tack.
Favio ska sättas i ett program för ungdomsåterfallsförbrytare.
- Det var på tiden. - Han respekterar dig.
- Han respekterar ingen. - Det kanske inte är för sent.
Favio har träffat horder av socialarbetare och psykologer.
När han var åtta drack han och rånade sin mormor.
När han var elva injicerade han ketamin och misshandlade en flicka.
11-38 till Alex. Kom.
- Kom. - Sonnborner Strasse 20, Krüger.
Skadad kvinna. Medvetslös. Ambulans på plats.
Uppfattat.
Titta på min nästipp.
- Var är maken? - I köket.
Herr Krüger?
Berg. Min kollega Horvart. Vad har hänt?
Vi åt middag som vanligt när min fru plötsligt började må dåligt.
Hon välte med den här stolen.
- Bara så där? - Ja.
- Ni grälade. Barnen är rädda för er. - Vi diskuterade.
Diskuterade ni eller slog ni henne?
Slog ni er fru?
Packa era saker. Ni får inte komma tillbaka förrän saken är utredd.
- Det kan jag inte. - Jo, då.
- Det måste ni. Era nycklar. - Va?
Paragraf 34a: "Vräkning som skydd gentemot våld i nära relationer."
Vart ska jag ta vägen? Det här är mitt hem!
Fru Krüger är stabil och vill göra ett uttalande.
- Varför ljuger hon? - Hon skyddar honom.
En kvinna mördas var tredje dag.
Försök att inte låta det påverka dig för mycket, Nadisa.
- Ta skiten med dig. - Men...
Inga "men". Jag vill inte ha sådan skit.
- Hallå! Ingen självbetjäning här. - Ursäkta, herrn.
Om du gör det igen, så får du åka tillbaka till oogaboogaland.
Svartingar tror att de kan få allt gratis.
- Det hamnar ändå på tippen. - I kväll. Pollux.
Jag ska presentera dig för några polare.
Vi är kamrater. Ställer alltid upp för varandra.
Och säg inte emot mig inför de andra.
- Du sa ju att du skulle kolla. - Jag har ändrat mig.
Och nu, då?
Jag kanske kan få en praktikplats nästa år.
Det handlar bara om två veckor.
Jag vill inte vara med de idioterna. De är inte mitt folk.
Alla är inte födda med silversked i mun, som du och din syster.
Hur står pappa ut med dig?
Det här är uppehållsrummet.
Det finns även en kreativ studio och ett gym.
- Det här är köket. - Hej, herr Börnsen.
- Sluta fjäska, Nico. - Absolut, herr Börnsen.
Och här har vi läxrummet.
Var är de andra, Dennis?
Jag skulle egentligen behöva stänga ner.
Vi är underbemannade och folk är alltid sjuka.
20 procent av 600.
Det är inte så svårt.
10 procent av 600...
Jaha?
600 delat med 10 är...?
- 60. - Då är 20 procent det dubbla.
120.
Bingo!
Se så, kryssa i det.
Er dotter är en gudagåva.
Nästa uppgift.
Ha en trevlig kväll, grabbar. Vi ses i morgon.
Luise.
- Vad roligt att se dig. - Ut.
Ut ur min bil.
Jag antar att det är en slump att du är här?
Inte? Eller... Tänkte du ge mig skjuts hem?
Inte det heller?
Då får jag väl ta bussen.
Vänta!
Lämna henne i fred! Gå inte till floden.
Jag gillar det stället. Där är så lugnt och skönt.
Men vattnet har blivit smutsigt de senaste sju åren.
- Om du går dit en enda gång... - Så vadå?
Vad ska du göra då? "Jag, jag..."
- Bara säg det. - Dra härifrån.
Bara dra härifrån.
Ja, men till dess, Luise...
Tills du skjuter som en rabiessmittad kanin som äter din basilika...
Tills dess har vi fortfarande en del att göra.
Vet inte, vid elva? Det kanske suger, men om Chase är DJ så...
- Och? Vad tycker du? - Snyggt! Nu är det min tur.
Herregud, du är så snygg!
Det kommer att bli asgrymt!
Okej.
- Hallå? - Yvonne. Är du redan hemma?
Ja. Jag har handlat.
Vi kan laga något tillsammans när du är färdig.
Det var snällt av dig, men jag har redan ätit.
Jo... Kom du ens hem i går kväll?
- Hur så? - Jag hörde dig inte alls.
- Var du orolig? - Litegrann.
Jag var hos min flickvän om du så gärna vill veta det.
Jaha, du har... Förlåt, det visste jag inte.
- Det gläder mig. - Mig också.
- Om du behöver något, så... - Tack.
För tillfället har jag vad jag behöver.
- Varsågod. - Tack.
Rum 47 är ledigt.
Tack.
Hej.
- Känner du till mina villkor? - De stod i din profil.
Okej.
Hårdare!
Fortsätt! Jag är inte färdig!
Klä på dig och gå.
Är det er dotter?
- Hej på er. Ha så kul. - Tack.
- Jag kan para ihop er. - Nej!
Va? Nej, bara låt bli.
- Vill du knulla, så ordnar jag det. - Nej.
- Vill du ha något att dricka? - Visst.
- Och din vän? - Kom, Josi.
Vill ni göra oss sällskap, på balkongen där uppe?
- Hej. Jag heter Vadim. Och du? - Mathilda.
- Vad dricker du? - Ingen aning.
Låt mig ta den. - Ta det här.
- Sätt dig. Gillar du champagne? - Jag älskar det.
- Är du galen, eller? - Chilla, tjejer.
- Din vän gör ett stort misstag. - Säger vem?
- Det är bäst att ni drar. - Vänta.
Snubben som fiskar brudar. Är han din polare?
Nej, det är han inte.
- Så du tillhör de goda? - Jag tillhör inte någon.
- Och då? - Vadå?
- Tillhör du någon? - Och om jag gör det?
Då missar du något.
- Luca. - Jag kanske raderar dig, Luca.
Det gör du inte.
Text: Anna-Karin Strobel Lando Iyuno