- Kdy jsi mi to měla v plánu říct? - Co?
Dennis Opitz.
Tři věci, Nadiso: Tohle jméno je tabu.
Nechci o tom mluvit. A nebudeš se mě na to vyptávat.
Memedovovi mají 30 minut na to, sbalit si věci.
Pak se pojede na letiště.
Matka a dcera jsou prý psychicky labilní.
Na místě je tlumočnice i lékařka.
Nechte mě!
Vypadněte! Jděte do prdele!
Ustupte zpátky, pane Memedove.
Co tam dělá?
- Německo je můj domov! - Otočte se na mě.
- Pane Memedove, pojďte sem! - Vypadněte!
Já to dítě pustím!
Proč proboha nic nedělají?
Uklidněte se, pane Memedove.
Pane Memedove! Haló! Tady jsem, dole!
Pusťte to svoje dítě...
Ano, to, co vám křičí v rukách, můžete ho pustit.
Poletí dolů rychlostí 50 kilometrů za hodinu.
Hlava se rozprskne, mozek vyletí ven.
Pěknej svinčík.
Ale aspoň bude hned po něm.
A to je ta dobrá zpráva, pane Memedove.
- Pochopil jste to? - Jdi do háje!
Co?
Pusťte to dítě.
Bergová, na slovíčko.
Máte všech pět pohromadě? Co to bylo?
Ten chlap byl úplně zoufalý.
Udělal by všechno, aby se vyhnul deportaci.
- Chtěla jsem ho šokovat. - Šokovat?
- Jo. - A kdyby se to nepovedlo?
- Cítila jsem, že... - Probůh, používejte hlavu!
Tady jde o racionální zvládání situace.
Vy jste předvedla přesný opak.
Vážím si vás jako zkušené a spolehlivé policistky.
Ale sólové akce jako tahle...
To nemůžu ignorovat, musím to nahlásit.
Taky někdy nenávidíte svou práci?
DVĚ STRANY PROPASTI
2. díl: Město bez nebe
Přišla jsi o řeč?
Měla by ses zamyslet nad svým impulzívním chováním
a neobviňovat ostatní!
- Moje chování je v pohodě. - To jsem viděla.
Málem se to vymklo z rukou a já jsem ti byla fuk!
- O tebe ani o mě nešlo. - Jsem tvoje parťačka!
Tak se mnou mluv, než se do něčeho vrhneš!
Teď mě poslouchej: Tohle tady, takovej je svět.
Jestli to neuneseš, pak ta práce není pro tebe.
To mi říkáš ty?
- Pěkně tvrdohlavá, ta malá. - To bude dobrý.
Slyšela jsi o té vraždě v Belgii?
To nebyla vražda, ale poprava.
Někdo chtěl vyslat signál.
Jak to?
Přišrouboval oběť zaživa ke stěně.
Přišrouboval. Ke stěně vlastního přívěsu.
- A o tom mrtvém už něco víme? - Ivo ho zná.
- V devadesátkách byl hodně známej. - To je on. Stefan de Wilde.
Jeden z pionýrů techna.
Hrával po celým světě.
Ale pak to s ním šlo najednou z kopce.
Koks, valium, vodka... A konec.
Nalezli krabičku od těch šroubů, se kterýma ho...
- Teď hádej, kde je koupil. - Netuším.
U Stornbecka.
Ale to pak...
Pachatel je tedy z našeho kraje?
Možná ano.
Můžeš se na to podívat.
V Severním Porýní-Vestfálsku je Stornbecků osm.
Kde mám začít?
Na začátku.
- Přišla ti ta objednávka. - Fakt?
Se srdečným pozdravem od Vadima.
Můj řidičák.
- Díky, kámo. - A proč vlastně "Luca"?
Líbí se mi jména na "L".
- Kvůli nějaký holce? - Buldočí holce.
Nejdřív ji musíš pěkně drezírovat.
- To mám taky v plánu. - À propos drezura...
Byl už jsi někdy v Rusku?
- Ne. Proč? - Mají tam výcvikové tábory.
Zbraně, výbušniny, boj zblízka...
- Nechceš jet někdy taky? - Jsem v podmínce.
- Vždyť po okolí jezdíš v mámině káře. - To už bude v klidu.
V klidu budeš jenom s partou kámošů.
Jako v base?
Samí impotentní kreténi.
Jamaal byl jinej.
- Kdo? - Jamaal.
Jak ho sežral ten lis na železo.
- Podělaná nehoda. - Podělaný Německo.
Pak jsem totiž dostal padáka.
Co za ten cár papíru chceš?
To je na mě.
Už jsem to říkal vašim kolegům.
V tomhle počasí lidi kutí jako šílení.
Naše značka jde na dračku.
Mě zajímá jen, co se prodalo minulé pondělí okolo jedenácté.
V pondělí...
Když jsme si tu vyzvedli toho zlodějíčka.
"Dne 6. února v 11:45.
Dvě balení šroubů s šestihrannou hlavou, 4 mm, naše značka."
- Pokladna tři? - Ano.
Dobře. Děkuju.
Mathildo, co na tom Vadimovi vidíš?
Je strašně starej a jenom dělá ramena.
- Je moc milej. - Nesnaž se hlavně změnit téma.
- A co tvoje rande? - S nikým nechodím.
- A co ten Luca? - S ním taky ne.
- Není to můj typ. - Jasně, Josi.
Dobře. Když mi to teda nevěříš...
Ahoj.
- Nechtěla jsi mě vymazat? - To ještě udělám.
To jsi mě uklidnila.
Díky.
- Abych ještě nezměnil názor. - Na co?
Za čtyři týdny...
Odlet.
- Jasně. - Nekecám.
Na delší dobu. Možná se už nevrátím.
A kam to bude?
Co myslíš?
Kanada.
- Ne. - Tak to řekni.
Džungle. Divočina.
Brazílie.
Hustý.
Umíš portugalsky?
- Začínám se učit. - Táta je z Portugalska.
Mluvím docela dobře.
Překladatelka by se mi hodila.
Pojeď se mnou.
- To bych fakt ráda. - Máš strach jen tak se zdejchnout?
Ani náhodou. Radši dneska než zítra.
- Stejně mi všechno leze na nervy. - Kdo ti leze na nervy?
Táta. Jeho nána. Hlavně ta.
Jejich dva poseroutkové...
Patchworková rodina?
My jsme kamarádi. My se máme rádi.
A co tvoje máma?
Má už taky něco nového?
To by bylo nadlouho, nechci o tom mluvit.
Já mám dlouhé příběhy rád.
Hlavně když člověk nezná konec.
LUCA KONTAKT SMAZÁN
Konec příběhu.
Jsi docela drsná holka, víš to?
To je fakt. Tak se snaž.
Krájej je trochu tenčí.
Proč jsi vlastně tak tlustej?
Měl bys zhubnout.
Pak ti i to učení půjde líp.
A měl bys sportovat.
Posilovat.
Cokoliv.
Tak pojď.
Pojď!
No tak.
Dělej, ty kopyto.
Hýbej se.
PSYCHOLOGICKÝ POSUDEK
RADA DOŠLA K NÁZORU, ŽE ZE STRANY OBVINĚNÉHO
ŠLO O ČIN ZPŮSOBENÝ RACIONÁLNĚ
NEODŮVODNITELNÝM STRACHEM Z OBĚTI.
Luiso, co se děje?
Znalec, který tenkrát vypracoval posudek, bude už určitě v důchodu.
Nemáš na něj kontakt?
Profesor Hamann loni zemřel.
Kruci!
- Co jsi od něj chtěla? - O tom nesmím mluvit, to je...
Týká se to Dennise, viď?
Ale jinak, než si myslíš.
Nenajdeš nic, co by tu věc smazalo.
- Carlo, zas takovej idiot nejsem. - Tak to nech být.
Byl dole u řeky.
- Položil tam růže. Sedmnáct. - To ještě není zločin.
Nechápeš to? Všechno kolem pošpiní!
Tak ho prostě ignoruj, přestane s tím sám.
Merle musí snášet jeho výsměch a já tomu mám mlčky přihlížet?
A co tvoje druhá dcera? Bereš Josi ještě na vědomí?
Vážně čekáš, že ti odpovím?
Ona trpí. Protože to nenecháš být.
Ty mi tu teď nekaž o morálce.
Můj bývalý muž ti roky kryje záda, abys mohla dělat kariéru!
Hezký zbytek dne.
Doktorka Aschhausenová hned přijde.
Děkuji.
Proč bydlí zrovna u vás?
- Paní Hägerová. - Bergová!
Máte špatné svědomí, protože jste ho tenkrát nechtěla?
Prosím, odejděte.
Neříkáte si někdy, že to byla i vaše vina?
Protože kdoví...
Moje vina?
Při vší úctě, paní Bergová...
Už po 12 týdnech jste Dennise bez jakéhokoli vysvětlení
vyšoupla na dětskou psychiatrii!
A přerušila jste s ním veškeré kontakty.
Ten chlapec byl traumatizován.
Potřeboval specialisty, a ne přepracovanou pěstounku!
To si namlouváte pěknou pohádku.
A jakou si namlouváte vy?
Tu o dokonalé matce?
Která chtěla pro své děti vždy jen to nejlepší?
Na poli očního lékařství jste zcela jistě odbornice,
ale co se týče Dennise, odvracíte zrak.
Dělám si starosti o Luisu.
- Jak to? - Zavolala mi.
Ten soudní posudek profesora Hamanna jí nedá spát.
Dneska je to posudek, zítra to bude něco jiného.
Luise na všem najde mouchu.
Krom toho má pocit, že ji Dennis provokuje.
Byl u pomníčku.
Ten je na hřbitově, a ne u řeky.
Čemu ale dodnes nerozumím,
proč se Dennis Merle bál?
Carlo, prosím tě.
Vždyť jsme to procházeli tisíckrát.
Proto tenkrát komora rozhodla, že jde o zabití.
Kvůli tomu "rozptýlenému, racionálně neodůvodnitelnému strachu
obžalovaného ze své oběti."
Na tu větu si přesně pamatuju.
Myslím, že Merle prostě nechtěl zklamat.
Šprtala s ním matiku, i když už jí praxe dávno skončila.
Myslíš, že ten tlak byl moc silný a on zpanikařil?
Dennis u té zkoušky vyletěl.
A svou frustraci si vylil na naší dceři,
která mu jen chtěla pomoct.
Ale ten úkol byl nad její síly.
Z policejního hlediska jde o eskalační spirálu,
která většinou končí fyzickým násilím.
Pojďme už radši spát.
Nelituješ někdy, že jsi té práce nechal?
Ne.
Už jsem to dělat nemohl.
Ahoj.
To je pro Merle?
Nechceš jít na chvilku dál a dát jí to sám?
Tak pojď. Můžeš tady počkat, dokud nepřestane pršet.
Pojď dál.
Merle, máš tu návštěvu. Pojď.
Podrž to.
A je to.
Co tu děláš, Dennisi?
- Dáš si čaj? - Nedá.
Jen pojď.
Nemusíš to pít, jestli ti to nechutná.
Můžeš si dát i něco jiného, džus nebo...
Zapomněla jsi tohle.
- Zavezu tě domů. - Já ho tam vezmu. To není problém.
Vybral sis už nějaké učiliště? Mají pro tebe někde místo?
V živnostenské komoře mají poradnu.
Můžeš tam zjistit, co by tě mohlo bavit.
Zeptej se na to vedoucího domova.
Jak dlouho jsi už vlastně tady?
- Osm. - Osm let?
Tak to je pořádná doba.
A předtím?
Příští týden píšu sama dvě zkoušky. Nemůžu ještě doučovat.
Stejně pořád koukáš do telefonu.
Praxe už skončila. A ten kluk mě štve.
Mě taky pár věcí štve, lásko. Ale stejně je dělám.
Jenže ty jsi superhrdinka.
Co se děje?
Myslím, o co tu teď jde?
Podle mě by Merle Dennisovi měla ještě pomoct.
Aspoň do závěrečné zkoušky.
Proč ti o toho kluka tak jde? Jindy nebýváš tak neodbytná.
Sama nevím. Je v něm něco...
nevysloveného, smutného.
Neměla bych dobrý pocit, kdybychom ho jen tak chladně odstrčili.
Nepřeháníš to?
Vždyť ho sotva známe.
Nechci ho adoptovat, jen trochu podpořit.
Tak ho doučuj ty.
To bych ráda, ale na matiku jsem fakt tupá.
Nemůžeš být ve všem dokonalá.
Pane Tesche?
Paní Bergová?
Ohledně té vraždy v Belgii mám pro vás něco,
co by vás mohlo zajímat.
Je mi líto, máme poradu.
Jenom pět minut. Prosím vás.
Minulé pondělí jsme zasahovali v jedněch stavebninách.
Když jsme odcházeli, tak u východu...
jsem ho viděla. Kupoval šrouby.
Koho?
Dennise?
To je všechno? Takže mi chcete říct...
Oběť vraždy v Belgii byla mučena šrouby od Stornbecka.
A taky existuje spojení mezi Dennisem a Belgií.
Měla byste radši jít.
Začínám mít opravdu špatnou náladu.
Matka s ním žila v Antverpách, když byl malý.
- Řekl jsem, že byste měla radši jít. - Posloucháte mě vlastně vůbec?
Stačilo by to jenom prověřit!
- Promiňte. Šéfe? Jsme všichni. - Hned jsem u vás.
Vždycky se tu objevíte.
Vyvozujete závěry, i když jsou úplně absurdní.
Nakonec mi ještě vysvětlujete náplň mé práce?
Je mou povinností přijít věcem na kloub.
Vaší povinností je nestranně zajišťovat klid a pořádek.
A to tam venku! Na ulici.
A vy byste si měl sundat klapky z uší a věnovat mi jednu minutu.
- Tak ať to jde. - Musí.
Tesche.
Ano, vím, že je pozdě. Přesto potřebuju trestní spis.
Dennis Opitz.
Opitz.
Včetně sociální prognózy z věznice.
Děkuji.
Ahoj Marceli!
Už jsme se dlouho neviděli.
2008?
V zimě?
Byla to zatraceně studená zima.
A ty jsi měl od odhrnování sněhu ruce samej mozol.
Už ses nemohl ani mýt.
Chudák Marcel. To byl pak můj úkol.
Namydlit ti ptáka.
Pořádně.
A jak to bylo dál, Marceli?
Už to nevíš? Já ale jo.
Tvoje rozbolavělé, mozolnaté tlapy, se kterýma ses nemohl ani umýt,
přitlačily malého Smraďocha Dennise na zeď.
Smraďoch Dennis. Tak jsi mi říkal.
Smraďoch Dennis.
A co jsi udělal pak, Marceli?
Jo, jo. Už sis vzpomněl?
Ale nevíš, jaký je to pocit.
Ty prostě nevíš, jaký je to pocit.
Když tě v devíti letech někdo přefikne.
Bolí to.
Jak často jsi to dělal?
Jak často? Počítal jsi to?
Ne? Já taky ne. Asi to bylo příliš často.
Ale ne, Marceli, ty ses počůral?
To znám, stávalo se mi to léta.
Každou noc.
A každé ráno jsem dostal políček.
Od tebe.
Tak co, maličký? Co uděláme s páníčkem?
Je mi líto, ale bude muset do útulku.
Tak dobře. Ať rozhodne osud.
Panna, nebo orel?
Dobrý den.
Myslela jsem, že už tu nikdo není.
Jsem ten poslední.
A nejlepší.
A kdo jsi ty, čmuchalko?
- Já se ptám, vy odpovídáte. - K službám, madam.
Co se tady stalo se Stefanem de Wildem?
S kým?
S tím mužem, kterého tu zavraždili. Jmenoval se Stefan de Wilde.
- To je možný. - Takže ta dohoda padá.
Tady každou chvíli někdo zešílí. Ale ne takhle.
Šel jsem se tam dozadu vychcat.
Muziku v přívěsu najednou pustil na plný pecky a pak...
Vrtačka?
- Vrtačka. - Viděl jste taky něco?
Nic.
Šel jsem na kutě a další den to tu byl samej polda. A čokl.
Ti zasraní čoklové vyčmuchali všechny moje zásoby.
Sem s tím.
Madam!
- Kolik dětí tady žilo? - Čtyři.
Pět... Někdy víc, jindy míň.
Cukrář jim vždycky dával sladkosti. A hrával si s nimi.
To jinak nikdo nedělal.
Tak mu říkali? Cukrář?
Ty děti.
- Na shledanou, madam. - Na shledanou.
Ano, prosím?
Tesche. Kriminální policie.
Rád bych mluvil s Dennisem.
Haló?
Není tady.
Mohl bych přesto na chvilku dál?
Tady.
- Jsou s ním nějaké problémy? - Faktické ne.
A domnělé?
Ta patří vám?
- Půjčil si ji v práci. - Kdy to bylo?
Nevím. Před pár dny, asi.
Co to má být? Proč ji berete s sebou?
Já to nechápu. Co vlastně provedl?
Provedl něco?
Vyřiďte prosím Dennisovi,
že si to nářadí u mě může vyzvednout osobně.
- Ahoj. - Čekám venku.
Nadiso?
Nemusíme jezdit spolu. Můžeš změnit tým, jestli chceš.
- Proč bych měla? - Moc to teď mezi námi neklapalo.
- Mrzí mě to. - Dáme tam reset, co myslíš?
Dobře.
- Jak sis užila dnešní volno? - Udělala jsem si výlet. A ty?
Samý vzrušující věci: Vyprala jsem, nakoupila, umyla záchod...
- Hned tam budu. - Tak jo.
U všech zjistit totožnost. Neplnoleté osoby přiveďte k vozu.
Zajistit všechny látky, které u nich najdete.
Policie! Zachovejte klid! Kontrola dokladů.
- Zachovejte klid! - Honem, rychle pryč!
- Tak dělej! - Nesahejte na mě.
Nemačkej mě tak!
Musíme to nahlásit tvé matce.
Tu stejně nezastihnete. Je na noční.
Ta bunda byla drahá. Pusťte mě.
Hned jsem zpátky.
Kam jdeš?
- To je v háji! - Taky bych řekla.
Nech toho.
Pojď sem.
Blíž.
Otevři ty dveře! Policie.
- Ruce nahoru. - Proč?
No tak. Udělej to.
- Co je to? - To není moje.
To říkají všichni. Občanku.
To není nutné. Té holce bylo teprve sedmnáct.
Osobně ji předáme do péče jejímu otci.
Nenávidím tě.
Pojď.
Poslední šance, Josi, od koho to máš?
Jdi do prdele.
Josi, co to...
Haló?
V noci se vykrade z domu. A ty říkáš, že o ničem nemáte tušení?
Já nic neříkám. Jako matka ses úplně odstřihla.
Tobě vůbec nevadí, že se naše, promiň, tvoje dcera
po nocích poflakuje v Polluxu, a ještě bere nějakej ksindl?
- Dělá to? - Samozřejmě že to dělá.
Tady.
Naštěstí si to nevzala všechno najednou.
Sakra, Manueli, je jí sedmnáct!
Obtížný věk, to přece víš.
- Já tě nechápu. - Fakt ne?
A kdo přemluvil Merle, aby dál doučovala Dennise?
Nechtěla to. Ale kvůli tobě měla výčitky svědomí.
Teď chceš, abych je měl i já.
- Pořád na někoho tlačíš. - Tlačím?
Nic jiného k tomu nedodáš?
Potřebuju panáka.
- Všechno v pohodě? - Kde jsi?
Jdi k oknu.
Dovezly tě ty mrchy policajtky domů v pořádku?
- Jedna z těch sviní je moje máma. - Policajtku jako mámu?
Šílený.
Co tvoje portugalština? Potřebuješ ještě překladatelku?
Rozhodně.
A...
Jestli hned nepojedu, počkáš na mě?
Já už na tebe čekám hodně dlouho, Josi.
Na pár letech nesejde.
DVĚ STRANY PROPASTI
České titulky Karolína Drew Iyuno 2023