Når hadde du tenkt til å fortelle meg det? Dennis Opitz.
Det navnet er tabu. Jeg nekter å prate om det. Aldri spør meg igjen.
Familien Memedov har 30 min på seg, og så bærer det til flyplassen.
Mor og datter er psykisk labile. Tolk og lege er på stedet.
- Slipp! Forsvinn, dra til helvete! - Kom inn igjen, herr Memedov.
- Hva er det han gjør? - Tyskland er hjemmet mitt!
- Kom inn hit. - Forsvinn! Jeg slipper barnet!
- Hvorfor gjør de ikke noe?! - Behold roen, herr Memedov.
Herr Memedov! Hallo, her nede!
Du kan la barnet ditt, den hylende bylten du holder, falle.
Det vil treffe bakken her i en fart på ca. 50 km/t.
Hodet vil sprekke og hjernemassen tyte utover. Det blir et salig søl.
Men barnet vil dø umiddelbart. Det er den gode nyheten.
- Forstår du? - Hva? Hva?
Berg, jeg vil ha et ord med deg.
- Er du fra vettet? - Mannen var fullstendig ute av seg.
Han ville unngå å bli deportert. Jeg prøvde å gi ham et sjokk.
Hva om det hadde endt galt? Bruk nå hodet, Berg!
Rasjonell situasjonsbeherskelse er målet. Du gjorde det motsatte!
Du er erfaren og pålitelig, men denne alenegangen...
Dette kan jeg ikke ignorere. Jeg må rapportere det.
Hater du også jobben din innimellom?
EN BY UTEN HIMMEL
Har du mistet munn og mæle?
Jobb med impulskontrollen din i stedet for å gi andre skylda.
- Jeg har utmerket "impulskontroll". - Akkurat, ja. Og meg ga du blaffen i.
- Dette handlet ikke om oss... - Prat med meg før du gjør slikt!
Hør her. Slik er verden. Takler du det ikke, har du valgt feil yrke.
Sier du til meg, ja.
- Hun er trassig. - Det ordner seg.
- Har du hørt om drapet i Belgia? - Det var en henrettelse.
- Noen ville sende et budskap. - Jaha?
Offeret ble skrudd fast til veggen, mens han levde, i sin egen vogn.
- Vet vi noe mer om offeret? - Ivo kjenner til ham.
- Han var stor på 1990-tallet. - Dette er ham. Stefan de Wilde.
En pioner innen technoscenen. Var DJ verden over. Så kom fallet.
Kokain, valium, vodka... Over og ut.
De fant innpakningen til skruene som ble brukt til å...
Gjett hvor de ble kjøpt. I en Stornbeck-butikk.
- Så gjerningspersonen er herfra? - Det kan hende.
- Du kan jo undersøke saken. - Åtte butikker. Hvor begynner man?
Forfra.
- Bestillingen din har kommet. - Virkelig?
Vadim hilser så mye.
Førerkortet mitt. Takk, kompis.
- Hvorfor "Luca"? - Jeg liker navn som starter på L.
- Grunnet ei dame? - Grunnet en purk.
- Du blir nødt til å straffe dem. - Og det skal jeg.
- Apropos... Har du vært i Russland? - Nei. Hvordan det?
De har treningsleirer: våpen, eksplosiver og nærkamp.
- Vil du bli med? - Jeg er løslatt på prøve.
- Du kjører jo rundt i mammas bil. - Ja. Men nå er jeg trygg.
Trygg er du bare i kameratskapet vårt.
- Slik som i fengslet? - Altfor mange omskårede jævler der.
- Jamaal var annerledes. - Hvem da?
Jamaal. Fyren som ble most av metallpressen.
- En jævlig ulykke. - Jævla Tyskland.
De ga meg sparken etterpå.
- Hva skylder jeg deg for dette? - Huset spanderer.
Folk elsker å pusse opp, og varemerket vårt selger godt.
Hva ble solgt i denne kassen, mandag kl. 11?
- På mandag... - Dagen da vi pågrep den lille tyven.
6. februar kl. 11.45. To pakker med sekskantskruer av vårt merke.
- Kasse nummer tre? - Ja.
Bra. Takk.
Mats, hva ser du egentlig i Vadim? Han er gammel og liker å vise seg.
- Nei, han er søt. - Ikke sno deg unna.
- Enn daten din? Hva med Luca? - Jeg dater ham ikke. Ikke min type.
- Akkurat, ja, Josi. - Ja vel. La være å tro meg, da.
Hei.
- Skulle ikke du slette nummeret mitt? - Jo, det skal jeg.
- Det var jo en lettelse. - Takk.
- Hva om jeg ombestemmer meg? - Om hva da?
Om fire uker... er jeg vekk.
- Ja, særlig. - Jeg bløffer ikke.
- Jeg kommer kanskje aldri tilbake. - Hvor skal du?
- Hvor tror du? - Canada.
- Nei. - Så si det, da.
Til jungelen. Villmarken.
- Brasil. - Kult.
- Kan du portugisisk? - Jeg har nettopp begynt å lære det.
Far er fra Portugal. Jeg er ganske god i språket.
Jeg har god bruk for en oversetter.
- Bli med, da vel? - Det skulle jeg gjerne gjort.
- Er du redd for å dra din vei? - Ikke faen. Alt går meg på nervene.
- Hvem går deg på nervene? - Far, dama hans, de små snørrungene.
- En bonusfamilie? - Alle er så glad i hverandre, så.
Hva med moren din? Begynte hun på nytt òg?
Det er en lang historie jeg ikke vil ta nå.
Jeg liker lange historier.
Særlig når man ikke vet hvordan de vil ende.
KONTAKT SLETTET
Det var slutten på den historien.
- Du er ei rå jente, vet du det? - Ja, så anstreng deg litt.
Du må skjære dem litt tynnere.
Hvorfor er du egentlig så feit?
Du trenger å slanke deg. Da vil læringen gå lettere òg.
Og du burde trene.
Vektløfting. Hva som helst.
Kom igjen, da.
Kom.
Kom igjen.
Kom igjen, din pyse. Beveg deg.
PSYKOLOGISK EVALUERING
...DIFFUS, IRRASJONELL FRYKT HOS TILTALTE FOR OFFERET SITT
- Luise, hva er det? - Den sakkyndige er vel pensjonist nå.
- Har du fortsatt kontakt med ham? - Professor Hartmann døde i fjor.
- Hva ville du ham? - Det kan jeg ikke si.
- Det gjelder Dennis, ikke sant? - Ja, men det er ikke slik du tror.
- Ingenting kan gjøre ting ugjort. - Jeg er da ingen idiot.
Så la saken ligge.
Han har vært ved elven. Han la ned roser der. 17 stykker.
- Det er da ikke ulovlig. - Han skitner til alt!
- Ignorer ham, så vil han gi seg. - Skal jeg se på at han spotter Merle?
- Enn Josi? Bryr du deg noe om henne? - Venter du at jeg skal svare på det?
- Hun lider fordi du ikke gir slipp. - Ikke sett deg på din høye hest.
Eksen min holder ryggen din fri, så du kan gjøre karriere.
Du får ha en fin dag.
- Dr. Aschhausen kommer straks. - Takk.
Hvorfor bor han hos deg?
- Fru Häger. - Berg!
- Har du dårlig samvittighet for ham? - Vær så snill, gå.
Tenker du at det hele var din feil?
Min feil? Jeg har forståelse for deg, men...
Du overlot ham til barnepsykiatrien etter 12 uker, uten forklaring,-
og så brøt du all kontakt.
Gutten var traumatisert og trengte eksperthjelp jeg ikke kunne gi.
- Det er et søtt eventyr du forteller. - Hva forteller du deg selv?
At du er en perfekt mor som alltid ville sine barns beste?
Som øyelege er du en ekspert,-
men når det gjelder Dennis, ser du en annen vei.
Jeg er bekymret for Luise.
- Hvorfor det? - Hun ringte meg.
Hartmanns sakkyndige vurdering gir henne ikke ro i sjelen.
I dag er det vurderingen, i morgen er det noe annet.
Luise klarer alltid å finne noe å ergre seg over.
Hun føler seg provosert av Dennis.
- Han har besøkt minnestedet. - Det ligger på kirkegården.
Det er noe jeg fortsatt ikke forstår. Hvorfor var Dennis redd for Merle?
Carla, vær så snill. Vi har pratet om dette utallige ganger.
Dommen ble forsettlig drap-
grunnet tiltaltes "diffuse, irrasjonelle frykt for offeret".
Han ville vel bare ikke skuffe Merle. Hun hjalp ham jo så mye med matten.
Og så fikk han panikk under alt presset?
Dennis strøk på eksamen.
Han lot frustrasjonen gå ut over datteren vår.
Hun ville bare hjelpe ham, men oppgaven var henne altfor stor.
Slike eskalasjonsspiraler ender som oftest med fysisk vold.
Nå går vi og legger oss.
Angrer du noensinne på at du sluttet i politiet?
Nei. Jeg bare klarte det ikke lenger.
Hei.
Er den til Merle? Vil du komme inn og gi den til henne selv?
Kom. Vent her, til regnet gir seg. Kom inn.
Merle, du har besøk! Stig på.
Hold denne litt. Slik.
Hva gjør du her, Dennis?
- Vil du ha litt te? - Nei, det vil han ikke.
Kom, nå. Kom.
Du må ikke drikke den hvis du ikke liker den.
Du kan få noe annet. Juice eller...
Hei, du glemte denne.
- Jeg kjører deg hjem. - Det kan jeg gjøre. Ikke noe problem.
Har du fått deg en praksisplass? Har du søkt noe sted?
Håndverkerforeningen har et rådgivningssenter.
Spør hjemlederen din om det.
Hvor lenge har du bodd her?
- Åtte. - Åtte år? Det er ganske lenge.
Og før det?
Jeg har to eksamener neste uke. Da kan jeg ikke undervise.
- Du sitter jo alltid på mobilen... - Han er så irriterende.
Jeg har òg ting som irriterer meg, men jeg gjør dem likevel.
Men du er jo en diger helt.
Hva er det? Jeg mener det. Hva er i veien?
Merle burde hjelpe Dennis litt til, iallfall frem til avslutningsprøvene.
Hvorfor bryr du deg slik om den gutten?
Jeg vet ikke. Det er noe... stumt og trist ved ham.
Det føles ikke rett å overlate ham til seg selv.
Overdriver du ikke litt? Vi kjenner ham knapt.
Jeg er ikke ute etter å adoptere ham, jeg vil bare gi ham litt støtte.
- Da kan vel du undervise ham. - Gjerne, men jeg er elendig i matte.
Ja. Du kan ikke være perfekt på alle felter.
- Herr Tesche? - Fru Berg.
Jeg har funnet noe interessant om drapet i Belgia.
- Beklager, jeg skal i et teammøte. - Det tar bare fem minutter.
Sist mandag rykket vi ut til en Stornbeck-butikk.
Da vi dro, ved utgangen... Jeg så ham. Han kjøpte skruer.
"Han"? Dennis? Var det det du ville fortelle meg?
Offeret ble torturert med slike skruer,-
og det finnes en kobling mellom Dennis og Belgia.
Du bør gå. Jeg begynner å bli i et slett lune.
Han og moren bodde i Antwerpen.
- Du bør gå, sa jeg. - Hører du på det jeg sier?
Undersøk saken, da vel!
- Unnskyld. Sjef, alle har kommet. - Jeg kommer straks.
Gang på gang kommer du hit med de mest absurde teorier.
- Og så våger du å belære meg?! - Det er min plikt å undersøke ting.
Din plikt er å sørge for upartisk lov og orden, ute på gatene.
Du kan likevel høre på meg og ta av skylappene en liten stund.
- Du får ha en bra vakt. - Det må den bli.
Tesche her. Ja, det er sent, men jeg trenger en saksmappe.
- Dennis Opitz. Opitz. - Noe mer?
Sosialprognosen hans fra fengslet. Takk.
Hei, Marcel. Lenge siden sist.
2008, om vinteren. Det var en sabla kald vinter.
Du hadde træler etter å ha måkt snø og klarte ikke å vaske deg.
Stakkars Marcel. Så da måtte jeg gjøre det for deg.
Såpe inn kuken din - grundig.
Hvordan fortsatte historien, Marcel? Husker du det ikke? Det gjør jeg.
De ødelagte, trælete hendene du ikke klarte å vaske deg med,-
presset lille stinkende Dennis mot veggen.
Stinkende Dennis. Det var det du kalte meg.
Stinkende Dennis. Og hva gjorde du så, Marcel?
Ja, ja, ja. Nå husker du det, ikke sant?
Men du vet ikke hvordan det føltes.
Du vet ikke hvordan det er for en niåring å bli pult i ræva.
Det gjør vondt! Hvor mange ganger pulte du meg i ræva?
Holdt du telling? Ikke det? Ikke jeg heller.
Det var nok for mange...
Men Marcel, da. Tisser du på deg?
Jeg vet hvordan det er. Jeg gjorde det i mange år.
Hver natt, og om morgenen fikk jeg en ørefik. Av deg.
Hei, lille venn. Hva skal vi gjøre med herren din?
Jeg er lei for det, men den vil havne hos et dyrehjem.
Greit. Vi kan la skjebnen bestemme. Mynt eller krone?
Salut, madame.
- Trodde at alle hadde dratt herfra. - Jeg er den siste og den beste.
Hvem er så du, lille frøken Nysgjerrig?
- Jeg spør, du svarer. - Som du befaler, madame.
- Hva hendte med Stefan de Wilde? - Hvem da?
Mannen som ble drept her, het Stefan de Wilde.
- Det kan godt hende. - Glem det.
Folk tilter ofte her. Men ikke slik. Jeg stod der borte og pisset.
Så skrudde han plutselig opp musikken inne i vogna, og så...
- En drill? - En drill.
- Så du noe? - Ingenting.
Jeg gikk og la meg, og neste morgen krydde det av purk og kjøtere her.
De jævla kjøterne fant de bra sakene mine.
Allez.
Madame!
- Hvor mange barn bodde det her? - Fire-fem. Det varierte.
Godterimannen ga dem ofte godter, og han lekte med dem.
- Det var han alene om. - Så dere kalte ham "Godterimannen"?
Barna kalte ham det.
- Au revoir, madame. - Au revoir.
- Ja? - Tesche fra kriminalpolitiet.
Jeg vil gjerne snakke med Dennis.
Hallo?
- Han er ikke hjemme. - Får jeg komme inn litt likevel?
Her.
- Har han stelt til noe galt? - Egentlig ikke.
- Hva mener du med "egentlig"? - Er denne din?
- Han lånte den fra jobben. - Når da?
Aner ikke. For et par dager siden, kanskje.
Hvorfor tar du den?
Jeg forstår ikke. Hva har han gjort? Har han gjort noe?
Dennis kan komme og hente verktøyet hos meg personlig.
- Hei. - Jeg venter utenfor.
Nadisa?
Du kan bytte makker, om du vil det.
- Hvorfor skulle jeg det? - Vi har ikke gått helt overens.
- Vi begynner på nytt, greit? - Greit.
- Hvordan var fridagen? - Jeg tok en tur. Enn du?
Masse spennende ting: klesvask, handlet, vasket doen...
- Jeg skal være kjapp. - Greit.
Sikre dere personalia. Mindreårige kjøres til stasjonen.
Beslaglegg eventuell narkotika.
Politi! Forhold dere rolige. Legitimasjonskontroll!
- Forhold dere rolige. - Vi stikker. Kom!
Da går vi ut, så kan du gi oss personaliene dine.
- Du blir med oss. - Ikke rør meg!
Kom!
Ikke så hardt!
- Vi må ringe moren din. - Hun vil ikke svare. Hun jobber nå.
Jakken var dyr. Slipp meg!
- Jeg er straks tilbake. - Hvor skal du?
Kom.
- Faen! - Ja, det synes jeg også.
La det være.
Kom hit.
Nærmere.
Lukk opp! Politi!
- Løft armene. - Hvorfor det?
Kom igjen. Bare gjør det.
- Hva er dette? - Det er ikke mitt.
- Det sier alle. Vis legitimasjon. - Behøves ikke. Hun er bare 17 år.
Jeg foreslår at vi kjører henne hjem til faren.
- Jeg hater deg. - Kom.
- Siste sjanse. Hvem ga deg sakene? - Drit og dra.
- Josi, hva...? - Hallo?
Så hun snek seg ut, og dere ante ingenting?
Sier du, som har sluttet å være mor.
Så det er altså helt greit at vår... At din datter går ut og ruser seg?
- Gjør hun nå virkelig det? - Selvsagt. Se her.
- Godt at hun ikke tok alt på en gang. - Hun er 17 år!
En vanskelig alder, som du vet.
- Jeg forstår deg ikke. - Ikke det?
Hvem overtalte Merle til å fortsette å hjelpe Dennis?
Hun ville det ikke, men du ga henne dårlig samvittighet.
Nå vil du gjøre det mot meg òg. Alltid skal du legge press.
Press? Er det alt du klarer å si?
Jeg trenger en snaps.
Går det bra? Gå bort til vinduet ditt.
- Så purken kjørte deg trygt hjem? - En av dem var drittmoren min.
Er moren din politi? Ville greier.
- Trenger du fortsatt en oversetter? - Så absolutt.
Hvis jeg ikke blir med deg med en gang, vil du vente på meg?
Jeg har ventet på deg så lenge, Josi.
Et par år til spiller ingen rolle.
Tekst: Petter Røen Iyuno