- Când aveai de gând să-mi spui? - Ce?
Despre Dennis Opitz.
Trei lucruri, Nadisa: să nu mai spui numele ăla, nu voi vorbi despre asta
şi să nu mă mai întrebi niciodată.
Familia Memedov trebuie să strângă în 30 de minute. Îi ducem la aeroport.
Mama şi fiica sunt labile psihic.
Un interpret şi un medic sunt la locaţie.
Daţi-mi drumul!
Valea! Plecaţi naibii de aici!
- Îi dau drumul copilului! - Plecaţi de acolo, d-le Memedov.
Ce face?
- Germania e casa mea. - Uitaţi-vă la mine. Întoarceţi-vă.
- D-le Memedov, veniţi aici. - Pleacă! Dispari!
- O să-i dau drumul copilului! - Nu veţi păţi nimic.
La naiba! De ce nu fac nimic?
Staţi calm, d-le Memedov.
D-le Memedov! Alo! Sunt aici, jos! Da!
Puteţi să-i daţi drumul copilului...
Da! Daţi-i drumul plângăciosului din braţe imediat.
Va lovi pământul chiar aici, să zicem la o viteză de 48 de kilometri pe oră.
Capul i se va sparge,
creierul se va scurge din el, va fi un dezastru.
Dar măcar copilul va muri pe loc.
- Ce? - Asta e vestea bună, d-le Memedov!
- Înţelegeţi? - Du-te naiba!
- Plecaţi de aici! - Prinde-l.
Berg. Să vorbim.
Ai înnebunit? Ce-a fost asta?
Era într-o situaţie disperată.
Ar fi făcut orice ca să evite expulzarea.
- Încercam să-l şochez. - Să-l şochezi?
- Da. - Şi dacă ar fi mers prost?
- Aveam un presentiment că... - Serios, Berg! Foloseşte-ţi capul!
Trebuie să controlăm situaţia raţional,
iar ce ai făcut tu e exact opusul.
Te credeam cu experienţă şi de încredere, dar ce ai făcut acum...
Nu pot să ignor. Trebuie să raportez.
Şi tu îţi urăşti uneori jobul?
CELE DOUĂ PĂRŢI ALE ABISULUI
ORAŞUL FĂRĂ DUMNEZEU
Ţi-a mâncat pisica limba?
Ar trebui să-ţi controlezi impulsurile în loc să dai vina pe alţii.
- Îmi controlez impulsurile perfect. - Într-adevăr!
Situaţia era să iasă de sub control. Nu ţi-a păsat că eram acolo.
- Nu era vorba de tine sau de mine... - La naiba! Sunt partenera ta!
Vorbeşte cu mine, înainte să faci ceva de genul ăsta.
Ascultă-mă. Asta e lumea adevărată.
Dacă nu o poţi suporta, atunci nu ai jobul care trebuie.
Tu îmi spui asta?
- E destul de încăpăţânată. - Găsim noi o soluţie.
Ai auzit de crima din Belgia?
Nu a fost o crimă. A fost o execuţie.
Cineva a vrut să transmită un semnal.
De ce?
Au prins victima, încă în viaţă, de perete, cu şuruburi.
Prinsă de perete cu şuruburi. În propria rulotă.
- Ştii mai multe despre victimă? - Da, Ivo îl cunoaşte.
- Era mare în anii '90. - El e. Stefan de Wilde.
Un pionier al scenei techno.
A mers ca DJ peste tot în lume. Apoi a decăzut.
Cocaină, valium, votcă... L-au terminat.
Au găsit cutia cu şuruburi cu care...
- Ghici de unde au fost cumpărate. - Habar n-am.
De la un magazin Stornbeck.
Asta înseamnă... că atacatorul e de pe aici, de pe undeva?
E posibil.
Poţi să cercetezi.
Sunt opt magazine în Renania de Nord-Westfalia. De unde să încep?
De la început.
- A sosit comanda. - Serios?
Vadim îţi trimite complimente.
Permisul meu de conducere.
- Mersi, omule. - De ce "Luca"?
Îmi plac numele care încep cu "L".
- E din cauza unei femei? - Din cauza unui copoi.
Va trebui să-l pedepseşti.
- Asta intenţionez. - Apropo de pedepse...
Ai fost vreodată în Rusia?
- Nu. De ce? - Au nişte tabere de antrenament.
Cu arme, explozibil şi luptă corp la corp.
- Vrei să vii? - Omule, sunt eliberat condiţionat.
- Te plimbi cu maşina mamei. - Da. Dar acum sunt în siguranţă.
Eşti în siguranţă doar cu tovarăşii potriviţi.
Cum eram în închisoare?
Prea muţi idioţi circumcişi acolo.
Jamaal era altfel.
- Cine? - Jamaal.
Cel care a fost înghiţit de presa de metal.
- Un accident de rahat. - O ţară de rahat.
M-au concediat după aceea.
Cât îţi datorezi pentru ăsta?
E din partea casei.
Le-am zis colegilor tăi. Cu vremea asta, oamenii se apucă de meşterit.
Iar marca noastră are succes.
Ce aţi vândut la casa asta lunea trecută, la ora 11 de dimineaţă?
Luni...
Când l-am arestat pe micul hoţ.
"6 februarie, 11:45. Două cutii de şuruburi de 4 mm, marcă proprie."
- La casa trei? - Da.
Bine. Mulţumesc!
Să fim sincere, Mats. Ce vezi la Vadim?
E bătrân şi se dă mare.
- Nu e adevărat. E simpatic. - Nu schimba subiectul.
- Şi tipul cu care te vezi? - Nu mă văd cu nimeni?
- Nici cu Luca? - Nu, nici cu el.
- Nu e genul meu. - Da, sigur, Josi.
Bine. Nu mă crede.
Salut.
- Nu voiai să-mi ştergi numărul? - O să-l şterg.
Ce uşurare.
Mulţumesc!
- Şi dacă mă răzgândesc? - În legătură cu ce?
Peste patru săptămâni...
O să plec.
- Da, sigur. - Nu glumesc.
O să fiu plecat o vreme. S-ar putea nici să nu mă mai întorc.
Unde te duci?
Unde crezi?
În Canada.
- Nu. - Spune-mi.
În junglă. În sălbăticie.
În Brazilia.
Super.
Vorbeşti portugheză?
- Acum m-am apucat să învăţ. - Tatăl meu e din Portugalia.
Eu vorbesc destul de bine.
Mi-ar fi util un translator.
De ce nu vii cu mine?
- Chiar mi-ar plăcea. - Ţi-e prea frică să pleci?
În niciun caz. Aş pleca azi, omule.
- Totul mă enervează. - Cine te enervează?
Tata, iubita lui... Mai ales ea.
Prichindeii...
O familie mixtă?
Mamă, frate, un străin, Ca o familie ne iubim.
Şi mama ta?
A luat-o şi ea de la capăt?
E o poveste lungă de care n-am chef acum.
Îmi plac poveştile lungi.
Mai ales cele la care nu se ştie sfârşitul.
LUCA CONTACT ŞTERS
Sfârşit.
Eşti dură, ştiai asta?
Sunt. Deci, fă un efort.
Trebuie să le feliezi mai subţire.
De ce eşti aşa gras?
Trebuie să slăbeşti.
Atunci o să şi înveţi mai repede.
Şi ar trebui să faci un sport.
Antrenamente cu greutăţi.
Orice.
Haide.
Hai!
Haide!
Hai, pămpălăule.
Mişcă-ţi corpul.
EVALUARE PSIHOLOGICĂ
"Comisia îl consideră un act comis dintr-o frică, nejustificată raţional,
"a acuzatului faţă de victima lui."
Luise, ce e?
Expertul care a scris raportul atunci probabil s-a pensionat între timp.
Mai ţii legătura cu el?
Profesorul Hamann a decedat anul trecut.
La naiba!
- Ce voiai de la el? - Nu pot să vorbesc despre asta. E...
Haide. E vorba despre Dennis, nu?
Da, dar nu e ce crezi tu.
Nu există nimic care ar putea anula ce s-a întâmplat.
- Carla, nu sunt idioată. - Atunci las-o baltă.
A fost la râu.
- A lăsat trandafiri acolo. 17. - Asta nu e o crimă.
Nu înţelegi? Târăşte totul în noroi.
Ignoră-l şi o să se oprească singur.
Deci să stau deoparte şi să mă uit cum o batjocoreşte pe Merle acum?
Cum rămâne cu cealaltă fiică a ta? Josi mai e în peisaj?
Chiar te aştepţi să-ţi răspund?
Suferă, pentru că nu vrei să renunţi.
Să nu îndrăzneşti să faci pe moralista.
Fostul meu soţ îţi apără spatele de ani buni, pentru carieră.
Să ai o zi minunată!
- Dr. Aschhausen va veni imediat. - Mulţumesc!
De ce, dintre toţi oamenii, stă cu tine?
- D-nă Häger. - Mă cheamă "Berg"!
Te simţi vinovată că nu l-ai vrut înapoi atunci?
Te rog să pleci.
Simţi că a fost vina ta? Cine ştie ce...
Vina mea?
Te compătimesc, d-nă Berg, dar...
L-ai abandonat pe Dennis la secţia de psihiatrie după doar 12 săptămâni,
fără nicio explicaţie, apoi ai întrerupt orice relaţie cu el.
Băiatul era foarte traumatizat.
Avea nevoie de experţi, nu de o mamă adoptivă copleşită de probleme.
Ai inventat un basm foarte frumos.
Basmul tău care e?
Că eşti mama perfectă
care mereu a vrut ce e mai bun pentru copiii ei?
Când e vorba de oftalmologie eşti expertă,
dar când e vorba de Dennis, închizi ochii.
Îmi fac griji pentru Luise.
- De ce? - M-a sunat.
Se tot gândeşte la evaluarea pentru instanţă a profesorului Hamann.
Azi e raportul, mâine va fi altceva.
Luise se leagă de toate chichiţele.
Crede şi că Dennis o provoacă.
A fost la mormânt.
Mormântul e la cimitir, nu lângă râu.
Dar tot e ceva ce nu înţeleg până în ziua de azi.
De ce îi era lui Dennis frică de Merle?
Carla, te rog.
Am vorbit despre asta de o mie de ori.
Instanţa a decis că e omor prin imprudenţă
din cauza "fricii, nejustificate raţional,"
"a acuzatului faţă de victima lui." Nu o să uit niciodată.
Cred doar că nu voia să o dezamăgească pe Merle.
L-a ajutat la matematică şi după ce şi-a terminat internship-ul.
Adică nu a rezistat presiunii şi a intrat în panică?
Dennis a picat examenul.
Şi şi-a descărcat frustrarea pe fiica noastră.
Ea doar voia să îl ajute, dar...
A fost depăşită de situaţie.
Totul a escaladat şi asta de obicei se termină cu violenţă fizică.
Haide. Să mergem la culcare.
Regreţi vreodată că ai plecat din poliţie?
Nu.
Nu mai suportam.
Bună!
E pentru Merle? Vrei să intri şi să i-o dai tu personal?
Vino. Mai bine aştepţi aici până se opreşte ploaia.
Intră.
Merle! Ai un musafir. Vino!
Ţine asta.
Aşa.
Ce faci aici, Dennis?
- Vrei nişte ceai? - Nu, nu vrea.
Haide. Vino.
Nu trebuie să-l bei, dacă nu-ţi place.
Poţi să bei altceva. Suc sau...
Hei! Ai uitat asta.
- Te duc acasă cu maşina. - Îl duc eu. Nu e nicio problemă.
Te-ai angajat deja? Ai aplicat undeva?
Camera Meşteşugarilor are un centru de consiliere.
Vezi ce ţi-ar plăcea să faci acolo. Întreabă-l pe director.
De cât timp eşti aici?
- Opt. - De opt ani?
E mult timp, nu?
Şi înainte?
Am şi eu două examene săptămâna viitoare. Nu pot să-l meditez.
Stai mereu pe telefon...
Internship-ul s-a terminat. Şi e enervant.
Multe lucruri mă enervează şi pe mine, scumpo. Dar tot le fac.
Dar tu eşti o eroină de excepţie.
Ce s-a întâmplat? Cu adevărat.
Cred că Merle ar trebui să-l ajute pe Dennis în continuare.
Măcar până la examenele finale.
Care e faza cu băiatul ăsta? De obicei nu eşti aşa insistentă.
Nu ştiu. E ceva...
Tăcut şi trist la el.
Nu mi se pare corect să-l dăm la o parte aşa.
Nu exagerezi un pic? Nu îl cunoaştem foarte bine.
Nu vreau să-l adopt. Vreau doar să-i ofer puţină susţinere.
Atunci meditează-l tu.
Mi-ar plăcea, dar sunt varză la matematică.
Da. Nu poţi să fii perfectă în toate.
D-le Tesche?
D-nă Berg.
În legătură cu crima din Belgia. Am găsit ceva interesant.
- Scuze. Am o şedinţă cu echipa. - Am nevoie de 5 minute. Vă rog.
Lunea trecută, am fost trimise la un magazin de bricolaj Stornbeck.
Când am ieşit, la uşă,
l-am văzut. Cumpăra şuruburi.
"Pe el"?
Pe Dennis?
Asta voiai să-mi spui?
Victima din Belgia a fost torturată cu şuruburi Stornbeck.
Şi există o legătură între... Dennis şi Belgia.
Ar fi mai bine să pleci. Încep să mă enervez.
El şi mama lui locuiau la Anwerp, când el era mic.
- Ţi-am zis să pleci. - Aţi auzit ce am spus?
Tot ce trebuie să faceţi e să verificaţi.
- Mă scuzaţi. Şefu', suntem toţi aici. - Vin.
Vii aici şi faci legături absurde.
Apoi îmi spui cum să-mi fac meseria?
E datoria mea să verific lucrurile.
Datoria ta e să menţii legea şi ordinea într-o manieră obiectivă.
Acolo! Pe străzi.
Ai putea să mă asculţi şi să-ţi dai jos ochelarii de cal o clipă.
- O tură uşoară! - Să fie.
Sunt Tesche.
Da, ştiu că e târziu. Am nevoie de dosarul unui infractor.
Dennis Opitz.
Opitz.
Inclusiv evaluarea făcută la penitenciar.
Mulţumesc!
Bună, Marcel!
Nu ne-am văzut de mult.
Din 2008?
Iarna?
A fost o iarnă a nabii de rece.
Iar tu... Aveai băşici la mâini, de la dat zăpada
şi nu puteai să te speli.
Sărmanul Marcel. Şi m-ai obligat să te spăl eu.
Să-ţi săpunesc penisul.
Bine.
Şi ce s-a mai întamplat, Marcel?
Nu mai ştii? Eu, da.
Labele tale distruse, cu băşici, cu care nu puteai să te speli,
l-au împins în perete pe "puturosul Dennis".
"Puturosul Dennis". Aşa îmi ziceai.
"Puturosul Dennis".
Ce ai făcut apoi, Marcel?
Da, da. Îţi aduci aminte acum, nu?
Dar nu ştii cum m-am simţit.
Nu ştii ce simte un băiat de 9 ani când e regulat în fund.
Doare! De câte ori m-ai regulat în fund?
De câte ori? Ai ţinut socoteala?
Nu? Nici eu. Probabil de prea multe ori.
O, nu, Marcel. Ai făcut pe tine?
Eu ştiu cum e. Am făcut-o şi eu, mulţi ani la rând.
În fiecare noapte, iar a doua zi de dimineaţă eram tras de urechi.
De tine.
Hei, micuţule. Ce să facem cu stăpânul tău acum?
Îmi pare rău, Marcel. Va trebui să meargă la un adăpost.
Bine. Să decidă soarta.
Cap sau pajură?
Bună ziua, doamnă!
- Credeam că a plecat toată lumea. - Eu sunt ultimul.
Şi cel mai bun.
Şi cine eşti tu, d-şoară curioasă?
- Eu pun întrebările, tu răspunzi. - Cum ordonaţi, doamnă.
- Ce s-a întâmplat cu Stefan de Wilde? - Cine?
Bărbatul care a fost ucis aici se numea Stefan de Wilde.
- Se poate. - Bine. Înţelegerea pică.
Cineva o ia mereu razna aici. Dar nu aşa.
Eu stăteam acolo, mă uşuram.
Apoi, brusc, a dat muzica tare în rulotă şi...
O bormaşină?
- O bormaşină. - Ai văzut ceva?
Nimic.
M-am culcat şi, a doua zi, locul era plin de poliţişti şi potăi.
Potăile alea nenorocite mi-au găsit marfa cea bună.
Dă-o încoace.
Doamnă!
- Câţi copii locuiau aici? - Patru.
Cinci... Uneori mai mulţi, alteori mai puţini.
Candyman le dădea mereu bomboane şi se juca cu ei.
Nimeni nu mai făcea asta.
Aşa îi ziceai? "Candyman"?
Copiii îi ziceau aşa.
- La revedere, doamnă! - La revedere.
Da?
Tesche. Investigaţii Criminale. Aş vrea să vorbesc cu Dennis.
Alo?
Nu e aici.
Pot să intru totuşi?
Pe aici, vă rog.
- Vă face probleme? - Nu chiar.
Cum adică "nu chiar"?
E a dvs.?
- A împrumutat-o de la serviciu. - Când, mai exact?
Nu ştiu. Acum câteva zile, poate.
De ce o luaţi?
Nu înţeleg. Ce a făcut?
A făcut ceva?
Dennis poate veni personal să ia unealta asta de la mine.
- Bună. - Te aştept afară.
Nadisa?
Poţi să schimbi echipa, dacă vrei.
- De ce să schimb? - Lucrurile n-au mers bine între noi.
- Îmi pare rău pentru asta. - Hai să o luăm de la capăt, bine?
Bine.
- Cum a fost ziua liberă? - Am fost într-o excursie. A ta?
Am spălat rufe, am mers la cumpărături, am curăţat baia...
- Mă îmbrac repede. - Bine.
Luaţi-le datele. Duceţi minorii la secţie.
Confiscaţi toate substanţele pe care le găsiţi asupra lor.
Poliţia! Staţi calmi! Verificăm actele!
- Staţi calmi! - Hai să plecăm de aici. Vino.
- Trebuie să vii cu noi. - Nu mă atinge.
Uşor!
Trebuie să o sunăm pe mama ta.
Serios? Nu o să dai de ea. Lucrează în tura de noapte.
E o jachetă scumpă. Dă-mi drumul.
Vin imediat.
Unde te duci?
- Rahat! - Rahat, într-adevăr.
Las-o.
Vino aici.
Mai aproape.
E cineva aici?
- Mâinile sus. - De ce?
Haide, ridică-le.
- Ce-i asta? - Nu e a mea.
Toţi spun asta. Actele, te rog.
Nu va fi necesar. Fata are doar 17 ani.
Propun să o predăm personal în grija tatăului său.
Te urăsc.
Vino.
Ultima şansă. Cine ţi-a dat asta?
Du-te naiba!
Josi, ce...
Alo?
Pleacă pe furiş noaptea de acasă şi tu îmi spui că habar n-aveai?
Nu îţi spun nimic. Tu ai renunţat să fii mama ei.
Deci crezi că e în regulă că fiica noastră...
Scuze, ca fiica ta să aibă de-a face cu droguri, noaptea, la Pollux?
- Asta face? - Bineînţeles.
Uite.
- Mă bucur că nu le-a luat pe toate. - La naiba, Manuel! Are 17 ani!
Da, e o vârstă problematică, după cum ştii.
- Nu te înţeleg. - Nu?
Cine a convins-o pe Merle să-l mediteze în continuare pe Dennis?
Ea nu voia să o facă, dar tu ai făcut-o să se simtă prost.
Iar acum încerci să mă faci pe mine să mă simt prost.
- Continui să pui presiune pe oameni. - Presiune?
Asta e tot ce poţi spune?
Am nevoie de un schnapps.
- E totul în regulă? - Unde eşti?
Du-te la fereastră.
Deci nenorocitele de poliţiste te-au dus acasă cu bine.
- Una e nenorocita de maică-mea. - Mama ta lucrează la Rutieră?
E o nebunie.
Cum merge cu portugheza. Mai ai nevoie de traducător?
Cu siguranţă.
Şi...
Dacă nu vin imediat, o să mă aştepţi?
Te aştept de mult timp, Josi.
Câţiva ani nu vor mai conta.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA