- Kdaj si mi nameravala povedati? - Kaj? -Dennis Opitz.
Tri stvari, Nadisa: ne omenjaj tega imena, ne bom govorila o tem
in da me nikoli več ne vprašaš glede tega.
Memedovi imajo pol ure, da se spakirajo. Potem gredo na letališče.
Mama in hči sta mentalno nestabilni.
Prevajalec in zdravnik sta na lokaciji.
Pustite me! Izginite! Odjebite!
Pojdite stran od tam, g. Memedov. -Kaj dela?
- Nemčija je moj dom! - Obrnite se.
- G. Memedov, pridite. - Izginite! Umaknite se!
- Vrgel bom dojenčka! - Nič hudega vam ne bo.
Zakaj nič ne naredijo?
Ostanite mirni, g. Memedov.
G. Memedov! Živjo, tu spodaj sem! Ja!
Lahko takoj vržete kričečega otroka iz svojega naročja.
Ob tla bo udaril s hitrostjo 50 km na uro.
Glava mu bo počila in možgani se bodo raztreščili, nastal bo kaos.
Toda tako bo vaš otrok vsaj takoj umrl. -Kaj?
To je dobra novica, g. Memedov!
- Razumete? - Umaknite se! -Zgrabite ga.
Berg, morava se pogovoriti.
- Si znorela? Kaj je bilo to? - Bil je obupan.
Naredil bi vse, da se izogne deportaciji.
- Hotela sem ga šokirati. - Šokirati? Kaj, če bi se ponesrečilo?
- Imela sem občutek... - Resno, Berg. Uporabljaj možgane.
Gre za racionalni nadzor situacije, ti pa si ravnala nasprotno!
Mislim, da si izkušena in zanesljiva, ampak to, kar si naredila...
Tega ne morem prezreti. Moral bom prijaviti.
Ali kdaj sovražite svoje delo?
DVE PLATI BREZNA
MESTO BREZ NEBA
Ti je muca pojedla jezik?
Brzdaj svoje reakcije, ne pa da kriviš druge.
- Moje reakcije so super. - Seveda.
Skoraj bi stvar ušla izpod nadzora. Vseeno ti je bilo, da sem tam.
- Ni šlo zate ali zame... - Partnerki sva! Govori z mano!
Poslušaj. To tukaj je resnični svet.
- Če ne zdržiš, nimaš prave službe. - To govoriš meni?
- Trmasta je. -Rešili bova to. - Si slišala za umor v Belgiji?
Ni šlo za umor, ampak za likvidacijo. Nekdo je hotel poslati sporočilo.
- Zakaj? - Žrtev so zaprli v zid, živo.
Zaprli v zid, v njegovi lastni prikolici.
- Veste kaj več o žrtvi? - Ja, Ivo ga pozna.
- Bil je faca 1990-ih. - To je on. Stefan de Wilde.
Pionir tehno scene. Nastopal je po svetu, potem pa je propadel.
Kokain, valij, vodka... Propadel je.
Našli so zavoj vijakov. S katerimi je...
Ugani, kje so bili kupljeni. -Nimam pojma. -V trgovini Stornbeck.
To pomeni, da je storilec od tu? -Mogoče.
Razišči. -Obstaja osem Stornbeckov na tem območju. Kje naj začnem?
Na začetku.
- Prišlo je naročilo. - Res?
Vadim te pozdravlja.
Moje vozniško dovoljenje.
- Hvala. - Zakaj ''Luca''?
Všeč so mi imena, ki se začnejo na ''L''.
- Je to zaradi ženske? - Zaradi policistke.
- Moral jih boš kaznovati. - Tudi nameravam.
Ko smo že pri kaznovanju. Si bil kdaj v Rusiji?
- Ne. Zakaj? - Imajo vadbene tabore.
Z orožjem, eksplozivom in borbo na blizu.
- Hočeš iti? - Pogojno kazen prestajam.
- Naokoli se voziš v maminem avtu. - Ja. Ampak zdaj sem na varnem.
Na varnem si samo s pravimi prijatelji.
- Kot v zaporu? - Tam je preveč obrezanih kretenov.
- Jamaal je bil drugačen. - Kdo? -Jamaal.
Tisti, ki ga je pogoltnila kovinska preša.
- Usrana nesreča. - Usrana država.
Potem so me nagnali.
- Koliko ti dolgujem za to? - Hiša časti.
Rekel sem vašim kolegov. V takem vremenu ljudje vse delajo sami.
Kaj ste prodali na tem pultu prejšnji ponedeljek ob 11h? -Ponedeljek...
- Ko smo uloviti mladega tatu. - 6. februar, 11.45.
Dva paketa 4-mm vijakov s šesterokotno glavo.
- Pult številka tri? - Ja.
Dobro. Hvala.
Bodimo iskreni, Mats. Kaj vidiš na Vadimu?
Zelo je star in dela se pomembnega.
- Ni res, prisrčen je. - Ne menjaj teme.
- In tvoj fant? -Z nikomer se ne videvam. - In kaj je z Luco? -Niti z njim ne.
- Ni moj tip. -Ja, res, Josi. - Ni treba, da mi verjameš.
Živjo.
Kaj nisi hotela izbrisati moje številke? -Jo bom.
- Kakšno olajšanje. - Hvala.
- Kaj, če si premislim? - Glede česa? -Čez štiri tedne...
- Odhajam. -Ja, menda. - Ne šalim se.
Nekaj časa me ne bo. Mogoče se ne bom vrnil.
- Kam greš? -Kaj misliš? - V Kanado.
- Ne. - Povej mi.
V džunglo. V divjino. V Brazilijo.
Odlično.
Govoriš portugalsko? -Šele učiti sem se začel. -Moj oče je Portugalec.
Dobro govorim.
Prav bi mi prišla prevajalka.
- Zakaj ne greš z mano? -Rada bi šla. - Se bojiš kar oditi?
Ni govora. Takoj bi šla. Vsi mi gredo na živce. -Kdo?
Moj oče, njegova punca... Najbolj ona.
Mali vragci.
- Razsuta družina? - Razumemo se kot psi in mačke.
Kaj je s tvojo mamo? Je tudi ona začela znova?
To je dolga zgodba, ki ti je zdaj nočem povedati.
Obožujem dolge zgodbe.
Najbolj tiste, katerih konca ne poznam.
LUCA KONTAKT IZBRISAN
Konec zgodbe.
- Res si huda. Veš to? - To drži. Zato se potrudi.
Moraš jih narezati tanjše.
Zakaj si tako debel?
Moraš shujšati. Da boš hitreje tekel.
Moral bi se ukvarjati s športom.
Dvigati uteži. Karkoli.
Pridi!
Daj!
Pridi, slabič. Premikaj se.
PSIHOLOŠKA OCENA
''Za odbor je to dejanje neutemeljenega strahu obtoženega pred žrtvijo.''
Luise, kaj je? -Strokovnjak, ki je napisal poročilo,
je zdaj gotovo upokojen. Si še v stiku z njim?
Profesor Hamann je umrl minulo leto. -Hudirja!
- Kaj si hotela od njega? - Ne morem govoriti o tem. To je...
Daj, nehaj. Za Dennisa gre, kajne?
Ja, ampak ni to, kar misliš.
Ne obstaja nič, kar bi izbrisalo vse, kar je bilo. -Carla, nisem neumna.
- Torej odnehaj. - Bil je spodaj pri reki.
- Tam je pustil 17 vrtnic. - To ni zločin.
Ne razumeš? Vse vlači po umazaniji.
Samo ignoriraj ga, pa bo nehal sam od sebe.
Naj kar stojim in gledam, kako zasmehuje Merle?
Kaj je s tvojo drugo hčerko? Je Josi še v tej zgodbi?
Res pričakuješ, da odgovorim na to?
- Ona trpi, ker ti ne odnehaš. - Ne drzni si moralizirati.
Moj bivši mož te je več let pokrival zaradi tvoje kariere.
Želim ti lep dan.
Doktorica Aschhausen pride takoj. -Hvala.
- Zakaj od vseh ljudi ostaja z vami? - Ga. Häger. -Berg.
Se počutite krivo, ker ga takrat niste hoteli videti?
- Prosim, pojdite. - Mislite, da ste krivi? Kdo ve...
Jaz da sem kriva? Sočustvujem z vami, ga. Berg, ampak...
Dennisa ste pustili na psihiatriji po samo 12 tednih
brez razlage, potem pa ste prekinili vse stike.
Fant je bil travmatiziran. Potreboval je strokovnjake,
- ne pa zaskrbljene mačehe. - Izmislili ste si čudovito pravljico.
Kakšna pa je vaša pravljica?
Da ste popolna mama, ki je vedno hotela najboljše za svoje otroke?
Ko gre za oftalmologijo, ste prava strokovnjakinja,
ko pa gre za Dennisa, samo pogledate na drugo stran.
- Skrbi me za Luise. - Zakaj? -Poklicala me je.
Muči jo izvedensko sodno poročilo profesorja Hamanna.
Danes gre za poročilo, jutri za nekaj drugega.
Luise vedno najde razlog za skrb.
Prav tako čuti, da jo Dennis provocira.
- Bil je na komemoraciji. - To je na pokopališču, ne ob reki.
Toda nečesa še vedno ne morem razumeti.
- Zakaj se je Dennis bal Merle? - Carla, prosim te.
- O tem sva govorila že tisočkrat. - Sodišče je presodilo nenačrtovan umor
zaradi ''neutemeljenega strahu obtoženega pred žrtvijo.'' Tako to je.
Mislim, da samo ni hotel razočarati Merle.
Pomagala mu je pri matematiki do konca staža.
Misliš, da je podlegel pritisku in ga je zgrabila panika?
Dennis je padel na izpitu.
In potem je frustracijo znesel nad najino hčerko.
Samo pomagati mu je hotela, pa se je zapletla v težave.
Prišlo je do eskalacije, ki se najpogosteje konča s fizičnim nasiljem.
Greva spat.
Ti je kdaj žal, da si zapustil policijo?
Ne. Nisem več mogel zdržati.
Živjo.
Je to za Merle? Hočeš vstopiti in ji dati sam?
Vstopi. Najbolje, da počakaš, da neha deževati. Vstopi.
Merle, obisk imaš! Pridi.
Primi. Tako.
- Kaj delaš tu, Dennis? - Hočeš čaj? -Noče.
Pridi. Daj.
Ni ti treba spiti, če ti ni všeč.
Lahko ti dam kaj drugega. Pomarančni sok ali...
Ej! Nekaj si pozabila.
- Odpeljem te domov. - Jaz bom. Ni problema.
Si dobil mesto pripravnika? Si se kam prijavil?
Obrtna zbornica ima svetovalni center.
Tam poglej, v čem bi lahko užival. Vprašaj svojega šefa.
- Kako dolgo si tu? - Osem. -Osem let?
To je precej dolgo, kajne? Kaj pa pred tem?
Naslednji teden imam dva izpita. Ne utegnem inštruirati.
Ves čas si na mobitelu... -Stažiranja je konec, on pa je zelo vznemirjen.
Tudi mene marsikaj vznemirja, pa vseeno to delam.
Toda ti si junakinja.
Kaj se je zgodilo? Kaj se je ravno zgodilo?
Mislim, da bi morala Merle še nekaj časa pomagati Dennisu.
Vsaj do konca zaključnih izpitov.
Kaj imaš s tem fantom? Običajno ne težiš tako.
Ne vem. Nekaj tihega in žalostnega je na njem.
Ne zdi se mi prav, da ga samo odvržejo.
Se ti ne zdi, da pretiravaš? Komaj ga poznamo.
Nočem ga posvojiti. Hočem mu samo dati vzpodbudo. -Potem ga pa ti uči.
Rada bi, toda ko gre za matematiko, sem nesposobna.
Ja. Ne moreš biti v vsem popolna.
- G. Tesche? - Ga. Berg.
Našla sem nekaj v zvezi z umorom v Belgiji.
- Oprostite, imam sestanek. - Rabim samo pet minut. Prosim vas.
Prejšnji ponedeljek so nas poslali v trgovino Stornbeck.
Ko smo odhajali, sem ga ob izhodu videla, kako kupuje vijake.
Njega? Dennisa? To hočete reči?
Žrtev v Belgiji so mučili s pomočjo Stornbeckovih vijakov.
In obstaja povezava med Dennisom in Belgijo.
Bolje, da greste. Začenjam se zelo živcirati.
V otroštvu je z mamo živel v Antwerpnu.
- Rekel sem, da odidite! - Me sploh poslušate?
Samo informacije morate preveriti.
- Oprostite. Šef, vsi smo tu. - Prihajam.
Pridete sem in delate povezave, ne glede na njihovo absurdnost.
Drznete mi govoriti, kako naj opravljam svoje delo? -Moje delo je raziskovanje.
Vaše delo je nepristransko izvajati zakon in red. Zunaj! Na ulicah.
Toda vi bi me lahko poslušali in pretresli možnosti.
- Želim vam prijetno izmeno. - Tudi bo.
Tesche tu. Vem, da je pozno, toda potrebujem kazenski dosje.
Dennis Opitz. Opitz.
Vključno z njegovo oceno iz kazenske ustanove. Hvala.
Živjo, Marcel. Dolgo se nisva videla.
2008? Zima? Bila je zelo hladna zima.
Ti si imel na rokah žulje od kidanja snega
in se nisi mogel sam tuširati. Ubogi Marcel.
Zato si mene zadolžil za to. Da ti namilim kurec. Temeljito.
In kakšen je bil preostanek zgodbe? Ne spomniš se? Jaz se spomnim.
S svojimi ogabnimi žuljavimi rokami, s katerimi se nisi mogel umiti,
si potisnil malega smrdljivega Dennisa k zidu.
Smrdljivi Dennis! Tako si mi rekel.
Smrdljivi Dennis!
In kaj si naredil potem, Marcel? Ja, ja, ja. Spomniš se, kajne?
Toda ne veš, kakšen je bil občutek.
Ne veš, kako je 9-letniku, ko ga nekdo fuka v rit.
Boli! Kolikokrat si me fukal v rit?
Kolikokrat? Si štel?
Nisi? Tudi jaz nisem. Najbrž je bilo prevečkrat...
Ne, Marcel. Si se poscal v gate?
Vem, kakšen je občutek. Tudi meni se je to dogajalo. Več let.
Vsako noč. Naslednje jutro sem dobil za uho. Od tebe.
Ej, mali. Kaj bomo naredili s tvojim šefom?
Žal mi je, Marcel. Moral bo v zavetišče.
V redu. Naj odloči usoda. Pismo ali glava?
Pozdravljeni, gospa.
- Mislila sem, da so vsi odšli. - Jaz sem zadnji. In najboljši.
In kdo ste vi, radovednica?
Jaz bom spraševala, vi pa odgovarjali. -Na ukaz.
Kaj se je tu zgodilo Stefanu De Wildeu? -Komu?
Človek, ki je bil tu ubit, se je imenoval Stefan de Wilde.
- Mogoče. - V redu, dogovor ne velja.
Tu vedno nekdo znori. Ampak ne na tak način.
Stal sem tam, scal sem.
Nenadoma je dal v prikolici glasbo bolj na glas in...
- Vrtalnik? -Vrtalnik. - Ste kaj videli? -Ne.
Šel sem spat in naslednje jutro je bilo tu polno policistov.
Drhal je našla mojo dobro zalogo. Lahko?
Gospa.
- Koliko otrok je živelo tu? - Štirje.
Pet... Včasih več, včasih manj.
Človek z bomboni jim je vedno dal sladkarije in se igral z njimi.
Nihče drug ne. -Tako si mu rekel? ''Človek z bomboni''?
Tako so mu rekli otroci.
- Nasvidenje, gospa. - Nasvidenje.
Ja? -Tesche, kriminalistična policija. Govoriti moram z Dennisom.
- Halo? - Ni ga tu.
Lahko vseeno vstopim?
Izvolite, prosim.
- Ali dela težave? -Ne ravno. - Kako to mislite ''ne ravno''?
Je to vaše?
- Sposodil si je v službi. -Kdaj točno? - Ne vem. Pred nekaj dnevi.
Zakaj to jemljete?
Ne razumem. Kaj je naredil? Je kaj naredil?
Dennis lahko pride po orodje k meni.
- Živjo. - Zunaj bom počakala. -Nadisa?
Kar zamenjaj ekipo, če hočeš.
- Zakaj bi jo? - Med nama ni ravno dobro.
- Žal mi je za to. - Samo začniva od začetka, prav? -Ja.
- Kakšen je bil tvoj prost dan? - Šla sem na izlet. In tvoj?
Delala sem same vznemirljive stvari: perilo, nakup, čiščenje stranišč...
- Takoj bom. - V redu.
Vzemite njihove podatke. Mladoletne odpeljite na postajo.
Zaplenite vse substance, ki jih najdete pri njih.
Policija! Ostanite mirni! Preverjanje osebnih izkaznic!
- Ostanite mirni! - Pobegniva od tod. Pridi.
- Morate iti z nami. - Ne dotikajte se me!
Kar mirno!
Moramo poklicati tvojo mamo. -Res? Ne boste je dobili, v nočni je.
To je draga jakna. Pustite me!
- Takoj se vrnem. - Kam greš?
- Sranje! - Pravo sranje.
Nehaj.
Pridi sem.
Bližje.
Je kdo notri?
- Roke gor. -Zakaj? - Daj. Naredi to.
- Kaj je to? -Ni moje. - Vsi to rečejo. Osebno, prosim.
Ne bo potrebno. Dekle ima komaj 17 let.
Priporočam, da jo osebno predamo v očetove roke. -Sovražim te.
Pridi.
Zadnja možnost. Kdo ti je to dal? -Jebi se.
- Josi, kaj je... - Halo?
Izmuznila se je sredi noči in praviš, da nisi vedel?
Nič ti ne pravim. Odrekla si se materinstvu.
Misliš, da je v redu, da najina...
Oprosti, da ima tvoja hči pri sebi drogo v ''Polluxu''?
- Jo ima? - Seveda jo ima. Izvoli.
- Veseli me, da ni vzela vsega hkrati. - Hudirja, samo 17 let ima!
Ja, zoprna leta, kot sama veš.
- Ne razumem te. - Ne?
Kdo je prepričal Merle, naj še naprej uči Dennisa?
Ni hotela. Ampak si jo prisilila.
In zdaj se trudiš, da se jaz počutim slabo.
- Pritiskaš na ljudi. - Pritiskam?
To je najboljše, kar si lahko izmisliš?
Potrebujem pijačo.
- Je vse v redu? - Kje si? -Pojdi k oknu.
So te policisti varno pripeljali domov?
- Ena od njih je bila moja usrana mama. - Tvoja mama je policistka?
Noro.
Kako napreduješ s portugalščino? Še potrebuješ prevajalko?
Seveda. -Če ne grem takoj, me boš počakal?
Predolgo te čakam, Josi.
Nekaj let ne bo bistvena razlika.
MEDIATRANSLATIONS