- När hade du tänkt berätta? - Om vad?
Dennis Opitz.
Tre saker: nämn aldrig hans namn, jag vill inte prata om det-
och fråga aldrig igen.
Familjen Memedov har 30 minuter på sig att packa, sedan flygplatsen.
Mor och dotter är psykiskt instabila.
Tolk och sjukvårdspersonal är på plats.
Släpp mig! Försvinn! Dra åt helvete!
- Gå därifrån, herr Memedov. - Vad gör han?
- Tyskland är mitt hem! - Se på mig.
- Kom hit, herr Memedov. - Gå härifrån!
Jag släpper barnet!
För helvete, varför gör de inget?
Ta det lugnt nu, herr Memedov.
Herr Memedov! Hallå, jag är här nere! Ja!
Ni kan släppa ert barn...
Ja, precis! Ni kan släppa den skrikande saken i era armar nu.
Den kommer att träffa marken här, med en hastighet om 50 km/h.
Skallen kommer att spräckas och hjärnan smetas ut överallt-
men ert barn kommer att dö på fläcken.
Det är de goda nyheterna, herr Memedov.
- Förstår ni det? - Va...? Va?
Berg. Jag vill prata med er.
Är ni tokig? Vad var det där?
Han var desperat. Han hade gjort allt för att undvika en deportation.
- Jag ville bara chocka honom. - Och om det hade gått snett?
- Jag hade bara en känsla av... - För tusan, använd huvudet!
Man måste kontrollera situationen rationellt.
Ni gjorde det motsatta!
Jag betraktar er som en erfaren och tillförlitlig polis, men det där...
Det kan jag inte blunda för. Jag måste rapportera det.
Hatar ni också ert jobb ibland?
STAD UTAN HIMMEL
Har du tappat talförmågan?
Du borde jobba på din impulskontroll i stället för att skuldbelägga andra.
- Min impulskontroll är bara bra. - Visst!
Det var nära att spåra ur, och du struntade i mig.
- Det handlade inte om oss... - Jag är din partner!
Prata med mig innan du gör så där.
Du, det är så här verkligheten ser ut.
Om du inte kan hantera det, så har du valt fel yrke.
Och det säger du till mig?
- Hon är rätt envis. - Det löser sig.
Har du hört om mordet i Belgien?
Det var en avrättning. Någon ville förmedla ett budskap.
På vilket sätt?
De skruvade fast offret vid en vägg, levande.
Fastskruvad i väggen i sin egen husvagn.
- Ni vet väl mer om offret? - Ja, Ivo vet vem han är.
Han var en höjdare på 90-talet.
Här är han. Stefan de Wilde. En pionjär på technoscenen.
Han spelade över hela världen, men så började det gå utför.
Kokain, valium, vodka... Sean var det kört.
De hittade förpackningen till skruvarna som han blev...
Gissa var de hade köpts. Hos Stornbeck.
Så det betyder... att förövaren är härifrån?
Det är möjligt.
Ni kan undersöka det.
Det finns åtta Stornbeckbutiker i området.
- Var skulle jag börja? - Från början.
- Din beställning har kommit. - Jaså?
Vadim hälsar så gott.
Mitt körkort. Tack ska du ha.
- Varför "Luca"? - Jag gillar namn som börjar på "L".
- På grund av en kvinna? - En polis.
- Då måste de först straffas. - Och det tänker jag göra.
På tal om bestraffning...
- Har du varit i Ryssland? - Nej. Hur så?
De har träningsläger med vapen, sprängmedel och närstrid.
- Vill du följa med? - Jag är villkorligt frigiven.
- Du kör runt i mammas bil. - Ja, men nu är jag trygg.
Trygg är du bara med rätt kamrater.
- Som på kåken? - Där är för många omskurna idioter.
Jamaal var annorlunda.
- Vem? - Jamaal.
Han som fastnade i metallpressen.
- En jävla skitolycka. - Tyskland är ett skitland.
De sparkade mig efter det.
- Vad blir jag skyldig för det här? - Huset bjuder.
Jag sa till era kollegor att vårt eget märke är populärt bland folk.
Vad såldes här klockan 11.00 förra måndagen?
- På måndagen... - När vi hämtade den unge tjuven.
Den 6 februari, kl. 11.45. Två paket skruv, 4 mm, av vårt eget märke.
- Kassa 3? - Ja.
Bra. Tack.
Var ärlig nu. Vad ser du i Vadim?
- Han är gammal och en skrytmåns. - Nej, han är gullig.
Byt inte ämne nu.
- Din kille då? - Jag dejtar ingen. Inte Luca heller.
- Han är inte min typ. - Visst, Josi.
Du behöver inte tro mig.
Hej.
- Skulle du inte radera mitt nummer? - Jag ska göra det.
- Skönt att höra. - Tack.
- Och om jag ändrar mig? - Om vadå?
Om fyra veckor... så är jag borta.
- Säkert. - Jag skojar inte.
Jag kanske aldrig kommer tillbaka.
- Vart ska du? - Vad tror du?
Kanada?
- Nej. - Berätta, då.
Till djungeln. Vildmarken.
- Brasilien. - Coolt.
- Kan du tala portugisiska? - Jag har precis börjat lära mig.
Pappa är från Portugal. Jag talar det ganska bra.
Jag skulle behöva en översättare.
- Följ med mig. - Det hade jag gärna gjort.
- För rädd för att lämna allt? - Så fan heller.
Jag kan dra i morgon. Jag är så trött på allt.
- På vem är du trött? - Min pappa.
Hans tjej, i synnerhet henne. Småungarna.
- En bonusfamilj? - Och alla älskar varandra.
Och din mamma?
Har hon också börjat om på nytt?
Det är en lång historia som jag inte vill gå in på nu.
Jag gillar långa historier.
Speciellt de man inte känner till slutet på.
LUCA KONTAKT RADERAD
Och så var historien slut.
Du är en grym brud. Vet du det?
Det är sant. Så du får anstränga dig.
Skär dem tunnare.
Varför är du så tjock, förresten?
Du måste gå ner i vikt.
Då kommer inlärningen att gå bättre.
Och du borde utöva någon sport.
Styrketräning. Vad som helst.
Kom igen nu.
Kom igen.
Kom igen, din fjant. Rör på dig.
PSYKOLOGISK UTVÄRDERING
EN DIFFUS, IRRATIONELL RÄDSLA-
SOM DEN ANKLAGADE KÄNDE FÖR OFFRET.
- Hej, Luise. - Experten som skrev rapporten...
...måste ha gått i pension nu. Har du kontakt med honom?
- Professor Hamann dog i fjol. - Helvete!
- Vad ville du honom? - Jag kan inte prata om det.
Kom igen nu. Det gäller Dennis, eller hur?
Ja, men inte på så sätt som du tror.
Du kan inte hitta något som gör allt ogjort.
- Jag är ingen idiot, Carla. - Släpp det, då.
Han har varit nere vid floden.
Han lämnade rosor där. Sjutton stycken.
Det är inget brott.
Förstår du inte? Han drar ner allt i smutsen igen.
Ignorera honom. Då slutar han igen.
Ska jag bara se på när han hånar Merle?
Hur är det med din andra dotter? Är hon ens med i bilden?
Väntar du dig att jag ska svara på det?
Hon lider på grund av att du inte slutar.
Kom inte här på dina höga hästar.
Min exman har hållit dig och din karriär bakom ryggen i flera år!
Ha en bra dag.
- Dr Aschhausen kommer strax. - Tack.
Varför bor han just hos er?
- Fru Häger. - Berg!
Har ni dåligt samvete för den gången?
Var snäll och gå.
Känner ni att det är ert fel? Vem vet vad...
Mitt fel?
Jag känner med er, men...
Ni lämnade Dennis på barnpsyk efter bara tolv veckor-
utan någon förklaring och sedan bröt ni kontakten.
Han var svårt traumatiserad.
Han behövde experthjälp, ingen fostermor!
Vilken fin saga ni intalar er.
Vad intalar ni er, då? Att ni är den perfekta mamman-
som alltid ser till era barns bästa?
När det gäller ögonsjukdomar är ni expert-
men när det gäller Dennis, så vänder ni bort blicken.
Jag är bekymrad för Luise.
- Varför det? - Hon ringde mig.
Hon kan inte släppa professor Hamanns bedömning.
I dag är det det, i morgon är det något annat.
Luise hittar alltid en smula på bordsduken.
Hon känner sig provocerad av Dennis.
Han har varit på minnesplatsen.
Den är på kyrkogården, inte vid floden.
Det är något som jag än i dag inte förstår.
Varför var Dennis rädd för Merle?
Snälla Carla, vi har gått igenom det tusentals gånger.
Rätten bedömde att det var dråp-
på grund av den "diffusa, irrationella rädslan"-
"den anklagade kände för sitt offer".
Jag tror att han inte ville göra Merle besviken.
Hon hjälpte honom med matten även efter praktiken.
Du menar att han kände sig pressad och fick panik?
Dennis klarade inte provet.
Och han gav utlopp för sin frustration på vår dotter.
Hon ville bara hjälpa honom, men...
Det var en för krävande uppgift för henne.
För poliser, en eskalerande ond spiral som slutar med fysiskt våld.
Nu går vi och lägger oss.
Ångrar du ibland att du slutade som polis?
Nej.
Jag klarade inte av det längre.
Hej.
Är det till Merle?
Vill du komma in och ge henne den själv?
Kom in, du kan vänta ut regnet här. Kom.
Merle, du har besök! - Kom.
Håll den här. Så där.
Vad gör du här, Dennis?
- Vill du ha en kopp te? - Nej, det vill han inte.
Kom nu. Kom.
Du behöver inte dricka det om du inte tycker om det.
Du kan få något annat. Juice eller...
Hördu! Du glömde den här.
- Jag kör dig hem. - Jag gör det. Inga problem.
Har du får någon lärlingsplats? Har du ansökt om någon?
Hantverkarföreningen har ett rådgivningscenter.
Där kan du få hjälp att ta reda på vad du vill. Fråga din handledare.
- Hur länge har du varit här? - Åtta.
Åtta år? Det är lång tid, inte sant?
Och innan dess?
Jag har själv två prov nästa vecka. Jag kan inte hjälpa honom mer.
Du har tid med din mobil...
Praktiken är över och han går mig på nerverna.
Det är mycket som går mig på nerverna, men jag gör det ändå.
Men du är ju en enastående hjälte.
Vad är det? På riktigt?
Jag tycker att Merle ska hjälpa Dennis ett tag till.
Åtminstone fram till slutproven.
Vad är det med dig och grabben? Du brukar inte vara så här.
Jag vet inte. Det ligger något...
...tyst och sorgligt över honom.
Det känns inte rätt att bara kasta honom åt sidan.
Överdriver du inte lite nu? Vi känner honom knappt.
Jag vill inte adoptera honom, bara ge honom lite stöd.
- Då kan du undervisa honom. - Gärna, men jag suger på matte.
Ja, du kan inte vara perfekt när det gäller allt.
- Herr Tesche? - Fru Berg.
Jag har något som kan vara av intresse angående Mordet i Belgien.
- Tyvärr, vi har en briefing nu. - Bara fem minuter. Snälla.
Förra måndagen skickades vi till en Stornbeck-butik.
När vi gick ut igen, vid utgången-
så såg jag honom. Han köpte skruvar.
"Honom"? Dennis?
Var det det ni ville tala om?
Offret i Belgien torterades med skruvar från Stornbeck.
Det finns också en koppling mellan Dennis och Belgien.
Ni ska nog gå nu. Jag börjar bli irriterad.
Han bodde med sin mor i Antwerpen som barn.
- Jag sa åt er att gå! - Lyssnar ni på mig?
Ni måste undersöka det.
- Ursäkta. Alla är här, chefen. - Jag kommer.
Ni dyker upp med diverse kopplingar, oavsett hur absurda de är-
och talar om hur jag ska sköta mitt jobb!
Det är min plikt som polis.
Det är er plikt att upprätta lag och ordning på gatorna.
Ni kan ändå lyssna på mig och ta av er skygglapparna för en stund!
Ha ett bra arbetspass.
Tesche här. Jag vet att det är sent, men jag behöver en personakt.
- Dennis Opitz. Opitz. - Något annat?
Även samtliga riskbedömningar som har gjorts. Tack.
Hej, Marcel. Det var inte i går.
Var det 2008? Vintern?
Det var var en förbaskat kall vinter.
Och du hade blåsor på händerna efter all snöskottning-
och kunde inte tvätta dig.
Stackars Marcel. Jag fick ta över uppgiften.
Jag fick tvåla in din kuk. Noga.
Och vad hände sedan, Marcel?
Minns du inte? Det gör jag.
Dina händer fulla av blåsor som du inte kunde tvätta dig med-
tryckte den lille stinkande Dennis mot väggen.
"Stinkande Dennis"! Det är vad du kallade mig.
Stinkande Dennis.
Vad gjorde du sedan, Marcel?
Ja, ja, ja... Nu minns du det.
Men du vet inte hur det kändes.
Du vet inte hur det känns för en nioåring-
att bli rövknullad.
Det gör ont!
Hur många gånger knullade du mig i röven? Höll du räkningen?
Inte? Inte jag heller. Men det var säkert för många...
Åh nej, Marcel. Pissade du på dig nu?
Jag vet hur det är. Jag kissade på mig i många år.
Varje natt, och morgonen därpå fick jag mig en örfil.
Av dig.
Hej, lille vän.
Vad ska vi göra med din husse?
Beklagar, Marcel. Den kommer att hamna på ett djurhärbärge.
Dags att avgöra ditt öde. Krona eller klave?
Salut, madame.
- Jag trodde inte att någon var kvar. - Jag är den siste, och den bäste.
Och vem är du som kommer snokande här?
- Jag frågar, ni svarar. - Som madame vill.
- Vad hände med Stefan de Wilde? - Vem?
Mannen som mördades här hette Stefan de Wilde.
- Det är möjligt. - Okej, vi lägger ner.
Det är alltid någon som flippar ur här, men inte så.
Jag stod där borta och pissade.
Han höjde plötsligt volymen i husvagnen och sedan...
- En borrmaskin? - En borrmaskin.
- Såg ni något? - Ingenting.
Jag gick och lade mig-
och dagen efter kryllade här av snutar och hundar.
De förbannade hundarna hittade min fina gömma. Gå nu.
Madame.
- Hur många barn bodde det här? - Fyra.
Fem. Ibland fler, ibland färre.
Candyman gav dem alltid sötsaker och lekte med dem.
Det gjorde ingen annan.
Kallade du honom för "Candyman"?
Barnen kallade honom det.
- Au revoir, madame. - Au revoir.
- Ja? - Tesche från kriminalpolisen.
Jag vill tala med Dennis.
Hallå?
- Han är inte här. - Kan jag få komma in ändå?
Den här vägen.
- Ställer han till problem? - Egentligen inte.
Vad ska det betyda?
Är den er?
- Han har lånat hem den från jobbet. - När då?
Jag vet inte. För några dagar sedan, kanske.
Varför tar ni med er den?
Jag förstår inte. Vad har han gjort?
Har han gjort något?
Dennis kan hämta verktyget hos mig personligen.
- Hej. - Jag väntar utanför.
Nadisa?
- Du får gärna byta grupp om du vill. - Varför skulle jag göra det?
Det har varit lite ansträngt mellan oss.
- Då börjar vi om från början, okej? - Okej.
- Hur var din lediga dag? - Jag gjorde en utflykt. Själv?
En massa roliga saker. Jag tvättade, handlade, städade toaletten.
- Jag ska skynda mig. - Okej.
Ta deras personuppgifter. Kör alla minderåriga till stationen.
Säkra alla illegala substanser.
Polis! Ta det lugnt! ID-kontroll!
- Bara ta det lugnt. - Vi drar härifrån. Kom!
Vi går ut och tar dina personuppgifter.
- Följ med oss. - Rör mig inte!
Kom nu.
Lägg av nu. Mina föräldrar är inte hemma.
Ta det lugnt.
Vi måste ringa din mamma.
Ni når inte henne nu. Hon jobbar natt.
Det är en dyr jacka. Släpp mig!
- Jag kommer strax. - Vart ska du?
Kom igen.
- Jävla skit. - Ja, sannerligen.
Låt bli.
Kom hit.
Närmare.
Öppna! Öppna dörren! Det är polisen!
- Lyft upp armarna. - Varför det?
Bara gör det.
- Vad är det här? - Det är inte mitt.
Det säger alla. Legitimation.
Det behövs inte. Flickan är bara 17 år.
Jag föreslår att vi personligen överlämnar henne till pappan.
- Jag hatar dig. - Kom nu.
Sista chansen, vem gav dig grejerna?
Skit ner dig.
- Josi, vad... - Hallå?
Hon smyger ut nattetid och ni har ingen aning, säger du?
Jag säger ingenting. Du har avsagt dig mammarollen.
Så det är okej att vår...
...ursäkta, din dotter håller på med droger på Pollux?
- Gör hon det? - Ja, naturligtvis. Här.
- Tur att hon inte tog allt samtidigt. - För tusan, hon är 17 år!
Ja, det är en svår ålder. Det vet du.
- Jag begriper mig inte på dig. - Inte?
Vem övertygade Merle om att fortsätta hjälpa Dennis?
Hon ville inte göra det, men du gav henne dåligt samvete.
Nu försöker du ge mig dåligt samvete.
- Du sätter press på folk. - Press?
Är det det bästa du kan komma på?
Nu behöver jag en snaps.
- Är allt bra? - Var är du?
Titta ut genom fönstret.
Jag villa bara kolla så att snutsubborna körde hem dig.
- En av dem var min morsa. - Är din mamma p-vakt?
Där ser man.
Hur går det med din portugisiska? Behöver du en översättare?
Absolut.
Om jag inte kan följa med på en gång, väntar du på mig då?
Jag har redan väntat alldeles för länge på dig, Josi.
Ett par år hit eller dit spelar ingen roll.
Text: Anna-Karin Strobel Lando Iyuno