С лице към стената! Веднага! Към стената!
- По-бързо! - Спокойно, човече.
Назад! Хайде! Развържи я. Ръцете на тила!
Само да сте гъкнали и ще ви гръмна! Разкрачи се!
Ръцете на тила! Веднага! По-бързо!
Нещастник! Ще те пречукам!
Вървя по улицата. Виждам ги!
ДВЕТЕ СТРАНИ НА ПРОПАСТТА
В най-дълбоки води
Нали няма да кажеш на никого за снощи? Обещай ми.
И бездруго не си спомням нищо...
Всичко ще бъде наред.
Значи нищо не се е случило, или са ми сторили нещо?
Намерихме те преди това. Кълна се.
- Задължена съм ти. Благодаря. - Няма защо.
Всички ме мислят за кучка. Само ти ме познаваш истински.
Матс, нека мислят каквото искат. На кого му пука?
Трябва да се подкрепяме.
Знаеш, че можеш да ми имаш доверие, нали?
Да.
Матилда?
Да?
Съобщение от Матс
Двама убити след стрелба
- Здрасти, скъпа. - Здрасти, татко.
- Как мина? - Кое?
Прощалното парти на Лука. Не беше ли вчера?
- Да. - Мъчно ли ти е?
Ей...
Ела тук.
Камък, ножица, хартия.
Много го харесваш, а?
Скъпа...
Можеш да му ходиш на гости - през уикенда или на празници.
Дори ще ти купя билет.
Благодаря ти, татко.
Да тръгваме, тате!
Да, добре. Сложете си коланите. Хайде.
- Добро утро. - Добро утро.
- Ето го негодника. - Ще го убием.
- Нека първо да вземем оръжията. - Изчакай да се махнат другите.
- Видя ни. - Е, и?
- Кой е това? - Да изчакаме.
Ето, това е за теб.
Издържа повече от очакваното.
Извинявай, но това е китайски боклук.
Повече харесваш винтове, нали?
- Само тези от "Щорнбек", Луизе. - Знам много добре.
Скоро и белгийските ми колеги ще научат.
Току-що загуби работата си заради това.
Дали си заслужава, Луизе?
Майната ти!
По дяволите.
Идваш с нас, за да не се укриеш.
Защо?
Незаконно притежание на оръжие и стрелба, довела до смърт.
Прекалено е за предсрочно освобождаване.
Най-сетне!
Проверихме данните на доставчика му. Безопасни са.
Не само че е отслабнал, ами и се е научил да се прикрива.
- Благодаря. - Моля.
Какво ще правиш?
Ще му пробия дупка в главата.
Не би искал да дължиш нищо на добрия си приятел Ерик, нали?
- Паднала му е батерията. - Хайде, Денис. Целият съм в слух.
Събота вечер. Мъжът, който си прострелял в бедрото с пистолета си
е умрял от кръвозагуба.
Не съм аз.
Заключил си двамата свидетели в стаята с ранения.
Негодниците се опитват да ме натопят. Ерик беше.
Пистолетът е негов. Той стреля!
Тогава хората на Вадим го завлякоха към покрива и го хвърлиха.
- И си видял това? - Видях, че го завлякоха нагоре.
Скоро след това видях, че Ерик лежи на земята.
После избягах. Точно преди вие да се появите.
Има и още нещо.
Какво?
Ако това, което казваш, е истина, то трябва да ни съдействаш.
Иначе още днес се връщаш в затвора.
Ще излежиш настоящата си присъда
и ще получиш най-малко 2-3 години отгоре.
Крият оръжията и капаните си в центъра за рециклиране.
Отзад. В първия бял контейнер.
- Кой ги е скрил там? - Ерик!
И Вадим и скапаните му скинари. Всички са фашисти!
Готвят се за Санкт Петербург,
за да тренират в лагери за "последната битка"!
Нищо.
Шефе?
Денис не лъже.
- Кой е това? - Тайо Ачебе.
Работи тук. Криеше се.
Защо си се криел?
Джакпот!
Съобщение от мама
Денис е задържан. Отмениха условната му присъда.
Ела да се видим пак някой път. Мама.
- Ало? - Обажда се Ардан.
- Кой? - Ардан.
Казаха ми да ти се обадя.
Тръгнал ли си е?
Почива си в 47-а.
Ето те и теб.
Ардан, аз...
... съжалявам, трябваше да...
Има нещо, което трябва да знаеш.
Хайде да спим.
Сигурна ли си?
Какво е това? Откачи ли? Марш назад!
Внимателно, Ахмед.
Махни се оттам.
Слушайте!
Джамал, изключи скапаната си машина!
Покажи ни как работиш. Еврейска свиня.
Хайде, направи го!
Значи можеш да наръгаш германка, но си твърде тъп, за да работиш?
Какво правим с националните предатели?
Оближи го!
Оближи го, еврейска свиня такава!
Приличаш на бръмбар! На голям дебел бръмбар!
Вземи чука.
- Изтощил се е. - Стани.
Благодаря, Бернд.
Бързо оздравяване.
Хайде! Обратно на работа!
Не ми пипай нещата!
Много си досаден!
Наистина ли си евреин, или онзи фашист само така говореше?
Какво?
- Не съм. - Не ми пука какъв си,
но ако искаш да оцелееш тук,
по-добре извади главата си от дебелия си задник.
Лека нощ и гледай да не пърдиш.
Хей...
Добро утро. Не исках да те събудя.
Така се оправдават хората, които се опитват да се измъкнат.
Хей...
Какво ще правиш днес?
Ще се прибера, ще изчистя и после...
- ... ще чакам да дойдеш. - Няма начин.
Дай ни шанс.
Грижи се за себе си, Луизе.
Само ти можеш да го направиш.
Има късмет, че не са го хванали как ги снима.
Няма смисъл да държим Денис. Искам обаче да го питам още нещо.
Какво казват тайните служби относно срещите
между германските неонацисти и руските националисти?
- Те знаят за тях от известно време. - Какво? Как така знаят?
Това е интернационална крайно дясна екстремистка организация,
налагаща идеологията си за "бялата раса" на световно ниво.
А ние сме отдел "Разследване"
и разследваме углавни престъпления.
Ако искаш да се бориш с фашистки терористични организации,
което е много достойно,
те съветвам да смениш отдела.
Оказа се, че колегата ти Ерик Лудвиг
е бил твой ръководител в поправителния дом,
където си бил задържан.
Поне до 2017 г., когато е бил уволнен.
Имаш ли представа защо?
След освобождаването ти, си потърсил работа в центъра за рециклиране.
Това ли е била сделката?
Лудвиг ти намира работа, а ти прикриваш мръсните му дела?
Глупости.
Каква сделка?
Съкилийникът ти Джамал е починал при мистериозни обстоятелства.
Да. Трагичен инцидент.
Точно както Ерик Лудвиг.
Странно, не мислиш ли?
Защо?
Хората на Вадим отричат, а ние нямаме доказателства.
Значи Лудвиг сам е паднал.
Бил е пиян, нали?
Свободен си.
Хубава дрънкулка.
Какво?
Пръстенът ти.
Носи ми късмет.
Трябва да го изтъниш повече.
Хайде! Побързай!
Машината е счупена.
- Добре ли си? - Страх ме е, че Вадим ще се появи.
Няма. Всички са в затвора.
В безопасност сме, чу ли?
- Ти как си? - Добре съм.
- Поддържаш ли контакт с Лука? - Той се изпари.
- Съжалявам. - Няма проблем.
Лука беше грешка, както повечето мъже.
Ела с мен в Шварцвалд.
Баба и дядо ще ти се зарадват. Ще караме ски или сноуборд.
Благодаря ти, но трябва да гледам братята си.
Весели празници тогава!
Ще ти изпратя снимки от пистата.
Супер!
Здрасти!
- Не съм те чувал скоро. - Денис.
- Искаш ли да поседнем за малко? - Не.
Искам да ти покажа нещо. Несъмнено ще искаш да го видиш.
Ти ли гръмна онези двамата?
Какво? Кои двама?
- Майната ти, Денис. - На теб нищо не ти сторих.
- Уби ли ги? - Не, не съм!
Само ги заключих.
Хората на Вадим са го направили.
Какво е това?
Помниш ли офталмоложката си? Джак Спароу? Д-р Ашхаузен?
Трябва да призная, че е свършила отлична работа.
Твоята лекарка беше моя приемна майка.
Наех мястото от нея за "новото ми начало".
Заснела ни е тайно, когато ти беше с мен.
Тогава каза, че живееш с леля си.
Ти също ме излъга, че сестра ти е починала от левкемия.
Ей, Джози!
Джози!
Джози, проблемът не е видеото! Веднага мога да го изтрия!
Никой няма да разбере, че сме спали заедно.
Проблемът е, че ченгетата ще разберат, че и ти си била там.
И ще те преследват, докато не разберат истината!
Ей.
Всичко е наред.
Джози...
Всичко е наред.
Нека да избягаме. Винаги си го искала.
- И какво ще спечелим с това? - Време.
Ще имаме време да помислим как да се измъкнем от тази каша.
Откъде взе пистолета все пак?
- Търговска тайна. - Глупости.
Колегата ми Ерик имаше лошо предчувствие.
Искаше да го пазя. Да му бъда бодигард.
- И тогава попаднах на теб. - Помислих си, че искаш...
Стояхме там и аз си помислих, че...
Никога не бих те наранил, Джози.
Никога.
Онзи път видях Мерле.
Видях я как се крие в храстите.
Разкъсваше и цапаше дрехите си. После се разплака и отиде при мама.
Знаела си?
Бях на 10!
Джози.
Здрасти. Кога ще се прибереш?
- Отивам при мама. - Добре. Къде си? Да те закарам ли?
Вече си поръчах такси.
- Там ли ще спиш? - Още не знам.
Поздрави я от мен.
- Чао. - Чао.
Джози отива при майка си.
Доброволно.
- Става по-зряла, скъпи. - Още ли работиш?
След 20 ч. офисът е затворен.
Бихте ли го вписали в протокола, госпожо съветник?
Здрасти! Радвам се, че си тук. Влизай!
- Хубава прическа. - Тъкмо се изкъпах.
- Предлагам безалкохолна бира. - Имаш ли нещо по-добро?
Да, но ще трябва да спиш тук.
- Дадено. - Добре.
Хайде. Разказвай.
- Кой е новият ти партньор? - В офиса съм.
- Доброволно ли си там? - Да.
Вече си имам партньор. Тя е на почивка.
Знаеш, че може и да не се върна скоро.
Лангханс е много инатлива.
- Говорила си с нея? - Тя не иска да ми помогне.
- Наздраве. - Наздраве.
Защо реши да станеш полицай?
Разбунтувах се срещу антиавторитарното си детство.
- Да бе, да! - Не се шегувам.
Майка ми е първата образована от семейството
и все пак всички обитавахме жилище с откачени врати.
На котлона все имаше тенджера със спагети,
от която всички целодневно си похапваха.
Като родителите ми. Всяка неделя се събирахме за вечеря.
Боже... Наистина ненавиждах това.
Мечтаех за собствена стая, която да заключвам.
Обещах си, да не бъда като родителите си.
Исках да променя модела и да създам идеалното семейство.
А сега съм...
... разведена, безработна и дори нямам право на попечителство.
Какво става между теб и Джози?
Тя предпочита да живее с баща си.
И двамата имат ново семейство.
Да, но ти как го приемаш?
Така е по-добре за всички.
Ако вече не съм майка,
няма как отново да изгубя детето си.
- Знаеш, че това е само оправдание. - Обаче ми помага.
Така се справям.
- Какво? - А ти защо стана полицай?
- Разказвай. - Причината е проста.
Родителите ми не знаеха добре езика.
Един ден пред вратата ни се появи един полицай,
който ме разпита, а аз се влюбих в него.
Звучи като началото на порнофилм!
- Искаш ли да ти го покажа? - Да.
Добре.
Той е сравнително висок,
има дълга кафява коса, но не обича да си мие зъбите.
- Какво? - Да. Ето го и него.
- Изглежда доста гушлив. - Да.
Помощ!
Всичко е наред.
Видеозапис
Здрасти, Ивон.
Ако кажеш на ченгетата, че съм се изнесъл, ще те убия.
Ще те накарам да страдаш.
- Ивон? Чуваш ли ме? - Да.
Приятен ден. Пролетта почти дойде.
Да се махаме оттук.
Здравейте, г-жо Доринг. Теше се обажда. Как се справя Денис?
Защо? Какво става?
Срещнах се с д-р Щегнер.
Тя е работила дълго време с Денис.
Каза ми, че желанието му за промяна било безпрецедентно.
Убеден съм в това.
Той никога не й е разказвал за детството си.
Не е казал нито думичка.
Не работи
И сега ме питаш, дали ми е споменал нещо,
което не е в досието му?
Има вероятност. Той те харесва.
За съжаление, той далеч не е толкова стабилен, колкото изглежда.
- Какво искаш да кажеш? - Арестът му онзи ден.
За малко да го върнат в затвора.
Дори да е съвпадение, той е бил там, когато двама са умрели.
Бил е на грешното място в грешното време, като другите.
- Не си длъжна да го защитаваш. - Тревожа се за него.
Подложен е на огромен натиск.
Дори майката на мъртвото момиче му отправя безумни обвинения.
- Например? - Случилото се в Белгия.
Това влияе ли му?
Индиректно, но мисли за причината и следствието.
В миналото жертвата е малтретирал деца.
- И Денис е знаел за това? - Всъщност Луизе Берг е знаела.
Тя се опитва да го свърже с убийството.
Намеква, че той има травма от детството,
заради която сега е тръгнал да си отмъщава.
- Ще затварям. Пациентът ми е тук. - Добре. До скоро.
"Жертвата е носил пръстен."
- Къде отиваме? - Малко отклонение. Ще ти хареса.
Кои са тези?
- Да се махаме. - Не се паникьосвай.
- Търся Кендимен. - За какво ти е?
- Чух, че не е много добре. - Гние в ковчега.
- Получавате си заслуженото. - Махайте се! Ти и кучката ти! Чао.
Искате ли бира?
Превод ТЕОДОРА ТЕРЗИЙСКА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО