Къде е той?
Чакай малко. Къде отиваш?
Денис го няма.
- Премести се заради новата си работа. - Каква работа?
Не си ли чула? Затвориха Центъра за рециклиране.
Какъв му е адресът?
Нямам го.
Напусни къщата, иначе ще извикам полиция!
- Играла си му по свирката. - Това е старо.
Не е уместно да ровиш из чужди вещи.
Негов ли е?
- Получи го за рождения си ден. - Изтрил е всичко.
Нищо не е останало. Заличава следите си.
Прави го от малък - криеше се под леглото...
Опитвах се да го успокоя, но той яростно ме хапеше.
Ето, виж... Трябваше да ме шият.
ДВЕТЕ СТРАНИ НА ПРОПАСТТА
Хохес Фен
Не мога да се свържа с Джози. Тук ли е?
- Не, няма я. - Къде е?
Замина за Брюксел при новото си гадже.
- Има ново гадже? Откога? - Трябва да тръгвам.
Откога, Мануел?
От няколко седмици. Не знам със сигурност.
И ти си го виждал, нали? На живо?
Ти как мислиш? Бих ли пуснал дъщеря ни в чужбина, без да го видя?
Момчето изглеждаше добро и зряло за възрастта си.
А, и...
Обсъждали сте методите за контрацепция, нали?
Джози се грижи за себе си. Лу, тя е на 17!
- Моля те, Мануел. Просто й се обади. - Защо?
Не искам да бъда обсебваща. Моля те.
Тъкмо започнахме да се сближаваме.
- Здрасти, татко! - Здрасти, скъпа.
- Всичко наред ли е? - Да. Всичко е точно.
Какво ще правите?
Ще хапнем с приятели.
- Поздрави ги от мен. - Добре. Чао, татко.
Чао, скъпа, чао.
- Добре. - Доволна ли си?
Благодаря ти.
С кого говореше?
С баща ми. Искаше да разбере дали съм добре.
И? Добре ли си?
- Да, добре съм. - Ела да празнуваме.
Хайде да празнуваме!
Смъртта е началото на безсмъртието. Кой го е казал?
- Не знам. Ти? - Робеспиер!
- Максимилиан Робеспиер! - Кой е той?
Той е обезглавил последния крал на Франция, преди него да го...
Да! Да!
Тогава те провъзгласявам...
... за "Роберт Шпер" на този лагер!
Не, Робеспиер. Французин е.
- Откъде го взе? - Кое?
Пръстена!
Това е обикновен пръстен.
Не. Само Кендимен имаше такъв.
Глупости! Произвеждат ги масово в Китай.
Откъде го взе?!
- Откъде го взе? Отговори ми! - Пусни ме и ще ти кажа.
Не мърдай!
Спрете!
Карай!
Внимавай!
Мамка му! Откачалка!
- За малко да го убиеш! - Ненормалници!
- Какво беше това? - Не знам. Полудели са.
Добро утро.
Откъде взе пръстена?
Какъв пръстен?
Намерих го. В затвора.
Джози! Джози!
Кажи ми истината, или си тръгвам!
Добре.
Добре, ще ти кажа.
Пръстенът е бил на майка ми. Ако изобщо може да се нарече майка.
Била е на 17 г., точно като теб,
когато един дебелак започнал да расте в корема й.
А Кендимен...
... е бил любовникът й или нещо такова.
Тогава живеехме в Антверпен.
Той й даваше дрога, а тя се друсаше всеки ден.
А след това той... се погрижваше и за мен.
- В какъв смисъл? - Ами...
Правеше ми сандвичи с "Нутела",
четеше ми приказки...
Нещата, които би правил с малко хлапе.
Исках просто да му благодаря.
- След толкова време. - Караваната му...
- ... онази надупчената ли беше? - Мисля, че да.
Значи просто остави единствената вещ от майка ти?
И то на тях?
Майка ми умря от свръхдоза. За какво ми е скапаният й пръстен?
Мразя всичко това. Беше грешка да те водя там.
Няма проблем, ако искаш да се прибереш.
Ще те закарам до най-близката гара.
Колко още ни остава до мястото?
Най-много час.
Това ли е?
Има всичко необходимо.
Бива си го, нали?
Знам, че тук не е бразилска джунгла,
но поне няма змии и комари.
- И? - Компютърът ми казва "не".
Не е сменил адреса си. Все още ползва стария.
- Знаех си. - Нямаше ли да престанеш?
Оставил ми е съобщение. При реката.
- Пак ли цветя? - Не. Друго е.
Втори кръст.
- Там ли си още? - Моля те, прибирай се.
Вземи си вана, отпусни се и кротувай.
- Ще го направиш ли? - Ще пробвам.
Какво искаш от мен?
Случилото се в "Полукс" и след това.
Преследваш ме само защото съм сестрата на Мерле.
По дяволите, кажи нещо!
Първоначално - да.
Нещата обаче се промениха.
Кои неща?
Знаеш ли как ме караш да се чувствам?
Направих всички грешки, които можех да направя.
Искам всичко да приключи...
Джози, знам, че е трудно да го разбереш,
но ме е грижа за теб.
Много те харесвам.
Наистина.
Ти си ми първата...
Не съм бил с жена преди.
Наистина ли?
Никога не си правил секс?
И сега си влюбен в мен?
Да.
Съобщение от непознат номер
Поздрави от Лука.
Този номер е недостъпен е момента.
Мамка му!
По дяволите!
- Да? - Нуждая се от помощта ти. Веднага.
- Нямаше ли да си почиваш? - Моля те, Надиса. Важно е!
Ден
Нощ
Помощ! Помощ!
Джози! Хайде. Ела тук.
Не, не. Пусни ме.
Носиш ли пистолета?
Никъде няма да ходиш, докато не ми кажеш какво става.
- Дъщеря ти? - Там е извършено убийството.
- Откъде знаеш? - Познавам го.
Говорих с него, а това е изгореният варел.
Тя обаче изглежда спокойна.
Снимката е изпратена от непознат номер.
- Кой ли е? - Предполагаемото гадже на Джози.
- Отишла е в Брюксел, за да го види. - И мислиш, че е Денис?
- Да. Няма никакъв Лука. - Вече го обсъдихте с Джози.
Да. Това ме притеснява най-много.
- Вече не знам какво се случва. - Ами Теше?
Да му се обадим за помощ?
И пак да ми откаже? Няма начин!
Ако Денис наистина държи Джози, определено ще ни трябва помощ.
- Дай ми пистолета. - Само ако дойда с теб.
Трябва да го направя сама.
- Добре. - Моля те, Надиса!
Ще поставиш Джози в опасност. Мен също.
- Ако някой разбере, сме прецакани. - Ще се върна утре. Обещавам.
Благодаря ти.
Нали ще внимаваш?
Благодаря.
Хей.
Добре ли си?
Ти си ги убил!
- И сега ще убиеш и мен! - Няма.
При тях беше различно. Те не заслужаваха друго!
- Развържи ме! Хайде! - Джози!
Усложняваш нещата! Успокой се! Няма да те нараня!
Не викай и ще го махна! Разбрахме ли се?
- Как си, Луизе? - Какво си й сторил?
Успокой се. Тя просто спи.
В моето легло. Знаеш какво значи това.
- Искам да говоря с нея. - В момента не може да говори.
- Ако нещо й се случи, кълна се... - Ами побързай.
Времето тече.
Какво правиш? Казах, че не искам помощ.
Това е между нас с Денис. И никой друг.
Предлагам да закараш задника си вкъщи!
Разбирам. Ами тогава... Приятна ваканция, г-н Дюбоа.
Шефе?
Хванали са убиеца на Щефан де Вилде.
Доказателството било неоспоримо.
Една жена иска да говорите спешно. За Денис.
Кажете на г-жа Берг, че имам важна среща.
И че утре също нямам време за нея.
Значи е откраднал колата и кредитните ви карти и е заминал?
И ми го съобщавате 72 часа, след като е изчезнал?
Бях уплашена. Той ме заплаши.
Докладвай го за издирване. Колегите ми ще ви заведат вкъщи.
Намерих това.
Мисля, че е негово.
Кога сте го намерили? Преди три дни?
Вчера.
Всъщност тази сутрин.
Къде?
- Къде сте го намерили? - В градината.
На стълбите.
- Г-жо Ашхаузен. - Д-р Ашхаузен.
Ако има нещо друго, което прикривате,
а е от съществено значение, лошо ви се пише. Ясно ли е?
Не знам дали е важно,
но понякога той водеше едно момиче. Тя изглеждаше мила.
Може би той е с нея?
Тя има ли си име?
Съжалявам. Той така и не ме запозна с нея.
Много бих се радвала да й сготвя нещо.
Варено говеждо със сос от хрян.
Без да свалям обаче месото от кокала, защото ще стане сухо.
Докторе, помислете си много внимателно.
Може би сте дочули някой разговор или нещо друго.
- Мисля, че името й започва с "J". - Йохана?
Юлиана?
Йозефина?
Джози! Да, точно така!
- Така мисля. - Джози Хегер?
Не й знам фамилията. Съжалявам.
Джози Хегер.
Ще получа ли закрила?
Ехо?
Мамка му!
Не!
- Какво става, Биджан? - Белгийците се обадиха.
Изглежда, че арестуваният мъж не е убиецът.
Той твърди, че е получил пръстена от млад немец.
И въпросният немец прилича на Денис Опиц?
Точно така.
Добре.
Трябва да отида до тоалетна.
Сама.
Кендимен... Не мога да си го избия от главата.
Не ти е чел приказки за лека нощ, нали?
И не ти е правил сандвичи?
"Погрижваш се" за всеки, който се е "погрижил" за теб.
Млъквай. Просто замълчи!
Затова си убил сестра ми и другите.
- Не си виждал по-добро. - Глупости!
Сестра ти няма нищо общо с другите!
Така ли? Ако не си я убил ти, кой тогава? Кендимен?
Той ли я е нападнал и я е наръгал 24 пъти?
Как се почувства, когато я уби?
Хайде, кажи ми. Имам право да знам.
Не си искал да го направиш, нали?
Бил си уплашен.
Както се чувствам аз сега.
Ако ме пуснеш,
няма да кажа на никого. Обещавам.
Ще се прибера при братчетата си
и ще им разкажа за Брюксел и паметника с огромните сфери.
И за Лука, който се е влюбил в друго момиче и няма да го видя повече.
Той е мъртъв за мен. Не съществува.
Ела насам.
Моля те, ела при мен.
Моля те.
Отвържи ме, моля те.
Не! Не! Не, моля те! Пусни ме!
Пусни ме! Пусни ме!
Добро утро.
Прощавай за грубостта.
Обаче не го правиш по-лесно за мен.
Помисли си, Денис.
Цялото страдание. Помисли какво причиняваш на хората.
Аз ги карам да страдат? Така ли?
Ами ти?
Замисляла ли си се поне веднъж през последните 7 г.?
Или ти не си част от това?
Моля те. Всичко може да се изясни,
но не така.
Виж се само, Луизе. Не си в добра позиция,
а се опитваш да ме контролираш.
- Искам просто да... - Замълчи!
Затвори вече тази уста!
Сега аз говоря!
Поне мога да говоря сега.
Тогава не можех.
Трябваше да се науча. Терапевтът ми ме научи.
Отне време, но в крайна сметка
малкият глупав зъл Денис отвори уста и си спомни.
Какво ли си спомни? Ти как мислиш?
Не виждаш ли, че не може да диша! Помогни й и ще ти отговоря.
"Моля." Кажи: "Моля те, Денис".
Моля те, Денис.
Добре. Сега замълчи и ме чуй!
Въпросът е:
какво си спомни малкият глупав Денис през шестте си години терапия?
Спомнил си си за члена на Кендимен,
когото е трябвало да задоволяваш, за да може майка ти да се друса.
Ти нямаш вина, че са те насилвали...
Джози!
Още една дума... и ще ме принудиш да те нараня.
Онази сутрин в кухнята! Това си си спомнил!
Добре. Много добре, Луизе.
Какво се случи тогава?
Как започна всичко?
Бях на смяна сутринта
и отивах...
... към колата си и те видях в гаража.
Точно така.
Какво правиш тук?
Защо? Защо те чаках?
Аз...
- Не си спомням. Аз... - Не помниш? Така ли?
Не, моля те, Денис! Недей!
Интересното при паметта е,
че бързо забравяме хубавите неща. Много бързо.
А пък лошите изобщо не искаме да ги помним.
Тогава ти искаше да ми кажеш нещо. Затова... ме чакаше.
Точно така. Тогава обаче не можех да говоря.
Това беше проблемът.
Затова написах...
Мерле излъга
Настоявам да си тръгнеш.
Добре тогава. Да изясним нещата още сега.
А после какво се случи, Луизе?
Влязохме... в къщата.
О, да. Семейство Хегер закусваха!
Денис иска да каже нещо важно.
А немият дебелак влетя в дома им!
Хайде, кажи им!
Я вижте какво довлече мама вкъщи!
- Много си жалък! - Не!
Заблуждаваш се!
Всичко се случва по някаква причина.
А причината тя да умре беше само ти, Луизе!
Заради теб!
- Мерле. Името й е Мерле. - Правилно. Мерле.
По-голямата ти сестра, по-готината - мъртвата Мерле!
Тогава учеше онзи дебелак на обноски.
"Измий си ръцете. Измий си зъбите. Среши се."
"Чети, пиши, смятай, тренирай!"
Едно след друго, а дебелакът изпълняваше!
- Какво правиш, мамо? - Излъга ли, Мерле?
Наистина ли ти е посегнал?
Той...
- Какво? - Той...
Той...
- По-силно! Не те чуваме! - Той ме нарани!
Чу ли? Направил си го!
Нападнал си я, повлякъл си я към храстите, разкъсал си дрехите й.
Искал си да я изнасилиш!
Късметлия си, че не си успял!
Нямах представа.
Повярвай ми...
- ... ако знаех... - Какво?
Какво не си знаела?
Кажи ми!
Какво не си знаела?
Полиция!
Отне ми много време да го схвана.
Обаче трябваше да го направя.
Трябваше да си го набия в главата!
Та това съм аз!
Аз! Проклетият дебелак в кухнята с лист хартия в ръката!
А какво... Какво пишеше на листа, Луизе?
Пишеше, че тя лъже.
По-силно!
- Не те чуваме! - Пишеше, че тя лъже.
Мерле излъга!
Не си й сторил нищо!
Стреляй!
Стреляй, мамо! Стреляй, мамо! Стреляй!
Джози...
Това, което не разбирам,
е как си успяла да вземеш пистолета, след като си била завързана.
Успях да се освободя.
И тогава просто си го застреляла?
Просто?
Намерихме личната му карта.
"Лука Греб".
На обратно е "Берг".
"Лука Берг".
Явно е искал да бъде част от семейството ти.
Интересно, не мислиш ли?
Погребението на Надиса е в четвъртък.
Знам.
Здрасти. Как си?
Почакай. Ей сега ще ти я дам.
Джози?
Баща ти иска да те чуе.
- В тоалетната съм! - Ще ти се обади по-късно. Става ли?
Превод ТЕОДОРА ТЕРЗИЙСКА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО