Gdje je on?
Samo malo! Kamo idete?
Dennisa nema.
- Preselio se zbog novog posla. - Kakvog novog posla?
Niste čuli? Reciklažni centar se zatvorio.
Koja mu je adresa?
Nemam je.
Van iz moje kuće ili zovem policiju!
- Ispunili ste mu sve želje? - To je već bilo ovdje.
Nije u redu tako kopati po tuđim stvarima. -Je li to njegov mobitel?
- Dobio ga je za rođendan. - Resetirao ga je.
Sve je izbrisano. Želi biti nevidljiv.
To je radio i kao dijete. Skrivao se ispod kreveta.
Htjela sam ga utješiti, ali ugrizao me. Do kosti!
Evo, pogledajte! Morala sam i na šivanje.
DVIJE STRANE PONORA
HOHES VENN
Ne mogu nikako dobiti Josi. Je li ovdje?
Ne, otišla je. -Otišla? Kamo?
U Brisel kod novog dečka.
Otkad ima novog dečka?
Moram ići, vrtić će se zatvoriti.
Manuele, otkad?
Već nekoliko tjedana. Ne znam.
Upoznao si ga, zar ne? Osobno?
Što je tebi? Misliš da bih pustio našu kćer da ode nekamo, a da ga ne upoznam?
Dobar klinac. Vrlo zreo za svoje godine.
Znaš...
Kontracepcija i to... Razgovarali ste o tome?
Josi se može brinuti za sebe. Ima 17 godina, Lu!
Molim te, Manuele. Nazovi je. -Zašto?
Ja...
Ne želim da opet ispadne da je kontroliram. Molim te...
Tek smo se počele zbližavati.
Zdravo, Pai! -Zdravo, dušo.
- Dobro si putovala? - Jesam. -Drago mi je.
Čime se još baviš? -Odmaram se. Poslije idemo jesti s prijateljima.
Pozdravi ih. -Hoću. Bok, Pai.
Bok, ljubavi.
Dobro je. -Jesi li zadovoljna?
Hvala ti.
Tko je to bio?
Tata. Htio je čuti je li sve u redu.
I? Je li sve u redu?
- Jest, sve je u redu. - Hajde, idemo se zabaviti.
Hajdemo! Sinovi Domovine!
Dan slave je došao!
Smrt je početak besmrtnosti. Tko je to rekao? -Ne znam. Znaš li ti?
Robespierre!
Maximilien Robespierre! -Tko je on bio?
Odrubio je glavu posljednjem francuskom kralju prije nego što su ga...
Da, da!
Ovime te proglašavam kraljem,
Robertom Spehrom ovog kampa!
Ne, kaže se Robespierre, to je francusko prezime.
Otkud ti to? -Što?
Prsten!
Stari, to je samo usrani prsten.
Nije. Jedino je Candyman imao takav.
Sereš! To je masovna proizvodnja, sranje iz Kine!
Otkud ti taj prsten?
- Otkud ti? Odgovori mi! - Pusti me pa ću ti reći!
Stoj!
Vozi!
Ne!
Sranje! Poludio je!
Umalo si ga ubio!
Ludi su u glavu!
Što je to bilo? -Nemam pojma. Glupi su.
'Jutro.
Otkud ti taj prsten?
Koji prsten?
Pronašao sam ga, u zatvoru.
Josi.
Josi!
Reci mi istinu ili odlazim!
U redu.
Dobro, reći ću ti.
Taj prsten...
Od moje majke, ali baš i nije bila neka majka.
Imala je 17 godina, kao i ti,
kad joj je u trbuhu počelo rasti jebeno dijete.
A Candyman...
On je bio njezin ljubavnik ili što već.
Tada smo živjeli u Antwerpu.
On joj je nabavljao to sranje s kojim se fiksala svaki dan.
A onda bi se pobrinuo za mene.
Pobrinuo? -Da, pobrinuo bi se za mene.
Pravio mi je sendviče s "Nutellom",
čitao mi je priče...
Sve ono što već radiš s malim derištem.
Samo sam mu htio izraziti svoju zahvalnost.
Nakon toliko vremena.
Je li to bila njegova prikolica?
- Ona s rupama u zidu? - Mislim da jest, da.
Odrekao si se jedine stvari koja je pripadala tvojoj majci?
I dao to njima? Baš njima?
Moja je majka umrla od predoziranja.
Što bih trebao s njezinim jebenim prstenom?
Mrzim ovo! Bila je greška ići onamo.
U redu je ako želiš ići kući.
Odvest ću te do najbliže postaje.
Koliko smo daleko od našeg "suitea"?
Oko sat vremena. Najviše.
To je naš "suite"?
Ima sve što nam treba.
Super je, zar ne?
Znam da nije brazilska džungla,
ali barem nema zmija ni komaraca.
Onda? -U računalu nema ničega.
Ništa o promjeni adrese. Još je uvijek registriran pod starom.
I mislila sam. -Nisi li trebala odustati od ovoga?
Ostavio mi je poruku, dolje kod rijeke.
Opet neko cvijeće? -Ne, nešto drugo.
Još jedan križ.
Jesi li još ovdje? -Molim te, idi kući.
Opusti se u kupki, smiri se i drži noge na mjestu!
Hoćeš li to moći? -Pokušat ću.
Što želiš od mene?
Sve ono u "Polluxu" i nakon toga...
Hodao si sa mnom samo zato što sam Merleina mlađa sestra.
Reci nešto, kvragu!
U početku, da.
Ali nakon nekog vremena stvari su se promijenile. -Stvari?
Imaš li pojma kako se zbog toga osjećam?
Napravila sam sve greške koje sam mogla napraviti.
Samo želim završiti...
Josi, teško je razumjeti sve ovo.
Ali stalo mi je do tebe.
Jako mi je stalo do tebe.
Zaista.
Znaš, ti si moja prva...
Nikad prije nisam bio sa ženom.
Zaista?
Nisi nikad spavao s nekim?
I sad si zaljubljen u mene?
Da.
PORUKA OD NEPOZNATOG POŠILJATELJA
POZDRAV OD LUCE
Broj koji ste nazvali trenutačno je nedostupan.
Prokletstvo!
Kvragu!
Da? -Treba mi tvoja pomoć. Odmah!
Nisi li se trebala opuštati?
Molim te, Nadisa! Jako je važno.
DAN
NOĆ
Upomoć!
Josi!
Dođi. Dođi ovamo.
Ne! Pusti me!
Imaš li pištolj?
Ne dam ti ništa dok mi ne kažeš što se događa.
Tvoja kći? -Ovdje se dogodilo ubojstvo.
Kako znaš? -Prepoznala sam ovoga.
Razgovarali smo. Ovdje je i ona bačva.
Ali izgleda da je opuštena, zar ne?
Fotografija je poslana s nepoznatog broja.
Tko je to? -Josin navodni dečko.
- Išla je kod njega u Brisel. - Misliš da je to Dennis?
- Da, ne postoji nikakav Luca! - Ali razgovarala si s Josi.
Da, to me najviše plaši.
Ne znam ni sama što se događa. -Što je s Tescheom?
Nije li vrijeme da ga zamoliš za pomoć?
Pa da me opet odbije? Nema šanse.
Ali ako je Josi kod Dennisa, treba joj pomoć!
Daj mi pištolj. -Samo ako idem s tobom.
Moram to sama učiniti.
U redu. -Molim te, Nadisa!
Ugrozit ćeš Josi, a i mene.
- Ako se ovo pročuje, u problemu smo. - Sutra se vraćam. Obećavam.
Hvala ti.
Pazi što radiš. Jesi li me čula?
Hvala.
Zdravo.
Jesi li dobro?
Ti si ih ubio!
A sad ćeš ubiti i mene! -Ne...
To je bilo drukčije. Nisu zaslužili ništa bolje.
Odveži me! Odmah! -Josi!
Samo pogoršavaš stvari!
Smiri se, neću ti ništa.
Ako budeš tiho, maknut ću to.
U redu?
Luise, kako si? -Što si joj učinio?
Smiri se. Spava.
U mom krevetu, ako me kužiš.
- Želim razgovarati s njom. - Ne može sada. Žao mi je.
Ako joj se nešto dogodi, kunem ti se... -Onda se požuri.
Vrijeme ti ističe.
Što izvodiš? Rekla sam da mi ne treba pojačanje!
Ovo je između mene i Dennisa, i nikoga drugoga! U redu?
Predlažem da svoje lijepo dupe odvezeš kući!
Razumijem. U redu. Ugodan vam odmor želim, gđo Dubois.
Šefe? -Napokon su ulovili ubojicu Stefana de Wildea.
Dokazi su jasni. -Došla je neka žena. Kaže da je hitno. Riječ je o Dennisu.
Recite gđi Berg da sam na važnom sastanku
i da nemam vremena za nju, pa ni sutra.
Dakle, ukrao vam je automobil i kreditne kartice i otišao?
I vi mi to dolazite reći 72 sata nakon što je nestao?
Bilo me strah, prijetio mi je.
Neka sve jedinice krenu u potragu. Moji će vas kolege otpratiti kući.
Pronašla sam ovo.
Pripada njemu.
Bar mislim.
Kad ste to pronašli? Isto prije tri dana?
Jučer.
Ne, zapravo jutros.
Gdje?
Gdje ste to pronašli? -U vrtu.
Na stepenicama.
Gđo Aschhausen... -Dr. Aschhausen.
Ako postoji još nešto što nam ne govorite,
a važno je, bit ćete u nevolji. Jeste li me razumjeli?
Ne znam je li to važno, ali...
Katkad je s njim bila jedna djevojka.
Jako je zgodna.
Možda je kod nje?
Ima li ona ime?
Žao mi je, nije me nikad upoznao s njom.
Bila bih joj rado pripremila ručak.
Junetinu u umaku od hrena, primjerice.
Ali meso se ne smije skidati s buta, inače se osuši.
Doktorice, razmislite dobro još jedanput.
Možda ste načuli neki razgovor ili nešto slično.
Ime joj počinje na "J". -Johanna?
Juliane?
Josephine?
Josi! To je to.
Bar mislim. -Josi Häger?
Ne znam joj prezime, žao mi je.
Josi Häger.
Mogu li dobiti policijsku zaštitu?
Oprostite?
Sranje!
Ne!
- Bijane, što imaš? - Javili su se kolege iz Belgije.
Čini se da čovjek kojeg su uhitili ipak nije ubojica.
Tvrdi da je prsten dobio od mladog Nijemca na poklon.
A taj Nijemac izgleda kao Dennis Opitz, zar ne?
Upravo tako.
U redu.
Moram na WC.
Sama.
Ne mogu izbaciti Candymana iz glave.
Nije ti samo pričao priče za laku noć, zar ne?
I pravio ti sendviče s "Nutellom"?
On se brinuo o tebi pa si se ti pobrinuo za njega.
Šuti. Začepi.
Zato si ubio moju sestru i sve druge.
Ne znaš za bolje. -Sereš!
Tvoja sestra nema nikakve veze s tim!
Ne? Tko je onda ubio Merle? Candyman?
On je u zasjedi čekao moju sestru i izbo je nožem 24 puta?
Kakav je bio osjećaj ubiti moju sestru?
Hajde, reci mi. Imam pravo znati.
Nisi to htio učiniti, zar ne?
Samo si bio uplašen.
Kao što sam ja sada uplašena.
Ako me pustiš da odem,
nitko neće saznati za to. Obećavam.
Otići ću kući svojim derištima,
pričat ću im o Briselu i onom spomeniku s divovskim kuglama.
I o Luci koji se zaljubio u drugu djevojku
i kojega neću više nikada vidjeti.
On je za mene mrtav. Ne postoji više.
Dođi.
Molim te, dođi.
Molim te.
Molim te, odveži me.
Ne!
Ne! Molim te, oslobodi me!
Pusti me!
Oslobodi me...
Dobro jutro!
Žao mi je što sam morao biti malo grub.
Ali zaista mi nisi olakšala.
Razmisli, Dennise.
O tom jadu koji pružaš ljudima.
Ja sam kriv za taj jad?
A ti?
Jesi li pomislila na to u posljednjih sedam godina?
Ili ti nemaš veze s tim jadom?
Molim te, možemo to riješiti. Sve ćemo riješiti.
Ali ne ovako.
Pogledaj se, Luise. Nisi u dobrom položaju.
A popuješ mi i govoriš mi što da radim?
Samo želim da učinimo ispravnu... -Začepi!
Začepi već jednom! Sad ja govorim.
Sada barem mogu govoriti.
Tada nisam mogao. Morao sam to prvo naučiti.
Naučila me terapeutkinja.
Potrajalo je, ali s vremenom je mali, glupi,
zločesti Dennis otvorio usta i sjetio se.
A čega se točno sjetio? Što misliš?
Zar ne vidiš da ne može disati? Izvadi joj to pa ću ti reći!
"Molim te." Reci: "Molim te, Dennise."
Molim te, Dennise.
Dobro, sad začepi i slušaj me.
Dakle, pitanje je sljedeće:
čega se mali, glupi Dennis sjetio tijekom šest godina terapije?
Sjetio si se Candymana, čiji si kurac morao pušiti
kako bi tvoja mama mogla dobivati fiks koji joj je spržio mozak.
Nisi ti kriv što te silovao... -Josi!
Još jedna riječ i morat ću te ozlijediti.
Sjetio si se onog jutra kod nas u kuhinji!
Tako je. Jako dobro, Luise.
Ali što se ondje dogodilo?
Kako je sve započelo?
Morala sam rano na posao.
Ja sam...
Hodala sam prema automobilu i vidjela sam te u garaži. -Tako je.
Što ti ovdje radiš?
Ali zašto? Zašto sam ja bio ondje? Zašto sam te čekao?
Ja...
- Ne sjećam se. Ja... - Ne sjećaš se? Zaista?
Ne, molim te! Dennise, nemoj to učiniti!
Tako je to kod pamćenja.
Sve dobro se zaboravlja. Prebrzo se zaboravlja.
A onoga lošega se ne želiš sjetiti, da.
Htio si mi nešto reći. Zato si me čekao.
Tako je. Ali tada nisam mogao govoriti.
U tome je bio problem.
Pa sam to napisao.
MERLE JE LAGALA
Predlažem ti da odeš odavde.
U redu, kako želiš. Možemo to riješiti i odmah.
Što se onda dogodilo, Luise?
Vratili smo se u kuću.
Tako je! Cijela obitelj Häger na doručku!
Dakle! Dennis ima važnu obavijest!
Debeljko koji nije mogao otvoriti usta!
Hajde, reci.
Mamica je dovukla jadnika u kuću. -Patetičan si! -Ne!
Krivo si shvatila.
Sve se događa s razlogom.
A razlog zbog kojeg je ona umrla si ti, Luise!
Samo ti!
Merle. Ona se zove Merle!
Tako je. Merle.
Tvoja starija, cool, mrtva sestra Merle!
Naučili ste tog debeljka manirama, zar ne?
Peri ruke. Operi zube. Počešljaj kosu!
Čitaj, piši, računaj, vježbaj!
Jedno za drugim!
A debeljko je samo radio što mu je naređeno!
Što to radiš, mama? -Jesi li lagala?
Je li ti nešto učinio?
On je...
Što? -On...
On me...
Glasnije! Ne čujem te! -Ozlijedio me!
Jesi li je čuo? Ozlijedio si je!
Napao si je, odvukao u grmlje, poderao joj odjeću.
Htio si je silovati!
Imao si sreće što nije došlo do toga.
Nisam znala!
Vjeruj mi, ja...
Da sam znala, ja bih... -Što?
Što to nisi znala?
Reci mi.
Što to nisi znala?
Policija!
Dugo mi je trebalo da shvatim.
Ali trebalo mi je to.
Morao sam si to utuviti u svoju jebenu glavu!
Da sam to bio ja!
Ja!
Ta debela svinja u vašoj kuhinji s porukom u rukama!
Ali što...
Što je ondje pisalo, Luise?
Lagala je...
Glasnije!
Ne čujemo te! -Da je lagala!
Merle je lagala!
Nisi joj ništa učinio.
Pucaj!
Mama, upucaj ga!
Pucaj više! Mama!
Josi...
Nikako ne mogu shvatiti
kako ste Dennisu mogli uzeti pištolj ako ste cijelo vrijeme bili vezani.
Oslobodila sam se.
A onda ste ga jednostavno ustrijelili?
Jednostavno?
Ovo smo našli kod njega.
Luca Greb.
Obrnuto je Berg.
Luca Berg.
Čini se da je želio postati dio vaše obitelji.
Zanimljivo, zar ne?
Nadisin je sprovod u četvrtak. -Znam.
Zdravo, kako si?
Čekaj malo. Vidjet ću gdje je.
Josi?
Tata želi razgovarati s tobom.
U kupaonici sam!
Nazvat će te, u redu?
MEDIATRANSLATIONS