Hol van?
Várjon már! Hová megy?
Dennis elment.
- Az új munkája miatt elköltözött. - Milyen új munka?
Nem hallotta? Az újrahasznosító telepet bezárták.
Mi az új címe?
Nekem nincs meg.
Menjen a házamból, különben hívom a rendőrséget!
- Minden kívánságát teljesítette? - Az már korábban is ott volt.
Ez egyébként sem helyénvaló. Nem turkálhat mások holmija közt!
Ez az ő telefonja?
- A születésnapjára kapta. - Reszetelte.
Mindent törölt róla. Láthatatlanná teszi magát.
Kiskora óta ezt csinálja. Az ágy alá bújt.
Próbáltam megvigasztalni, de belém harapott, egész a csontig.
Tessék, nézze! Össze is kellett varrni.
A SZAKADÉK KÉT SZÉLÉN 6. RÉSZ
"MAGAS MOCSÁR"
ANYU
Ne haragudj, nem tudom elérni Josit. Itt van?
- Nincs. Elment. - Elment? Hová?
Brüsszelbe az új barátjához. Ott tanul.
- Van új barátja? Mióta? - A napközi hamarosan bezár.
Manuel, mióta?
Pár hete talán. Fogalmam sincs.
És... találkoztál a sráccal, ugye? Mármint személyesen.
Mégis mit gondolsz?
Gondolod, hogy elengedem külföldre anélkül, hogy megnézném, kivel megy?
Rendes srác. A korához képest nagyon érett.
Ja és...
olyasmiről, hogy fogamzásgátlás... beszéltél vele?
Erről Josi is tud gondoskodni. 17 éves, Lu!
- Kérlek, Manuel! Kérlek, hívd fel! - Miért?
Én... nem akarom, hogy azt érezze, kontrollálom. Kérlek!
Most kezdtünk csak újra közeledni egymáshoz.
- Szia, apu! - Oi, Querida!
- Rendben megérkeztél? - Igen! Minden szuper!
Mit jót csináltok?
Lazulunk. Később haverokkal kajálunk.
- Üdvözlök mindenkit. - Oké. Ciao, apa!
Ciao! Ciao, édesem!
- Oké. - Megnyugodtál?
Köszönöm!
Ki volt az?
Az apám. Tudni akarta, hogy minden rendben van-e.
És? Minden rendben van?
- Részemről igen. - Gyere, ünnepeljünk!
Gyerünk, buli van! Rajta!
A halál a halhatatlanság kezdete. Ki mondta ezt?
- Nem tudom. Te? - Robespierre!
- Maximilien Robespierre! - És ő ki volt?
Lefejeztette Franciaország utolsó királyát, mielőtt ő pórul járt volna.
Igen! Bizony!
Ezennel, "Robert Spehr",
ennek a kempingnek királyává koronázlak!
Nem! Robespierre! Ő francia volt.
- Hol szerezted ezt? - Mit?
A gyűrűt!
Haver, ez csak egy hülye gyűrű.
Nem.
Egyedül Cukrosbácsinak volt ilyen gyűrűje.
Ez baromság! Ez csak egy kínai bóvli.
Hol szerezted ezt a gyűrűt?
- Hol szerezted? Válaszolj! - Szállj le rólam és elmondom!
Maradj, ahol vagy!
Álljatok meg!
Megállni!
Gyerünk!
Ne!
Basszus! Ez megőrült!
- Majdnem megölted! - Ezek nincsenek maguknál!
- Mi volt ez az egész? - Fogalmam sincs. Elmebetegek!
Jó reggelt!
Honnan van az a gyűrű?
Milyen gyűrű?
Találtam. A börtönben.
Josi. Josi!
Az igazat, vagy itt hagylak!
Jól van.
Oké, elmondom.
Az a gyűrű...
az anyámé volt, bár ő sosem volt igazi anyám.
17 éves volt csak, mint most te,
amikor egy kövér kölyök növekedni kezdett a hasában.
És Cukrosbácsi...
Ő volt a szeretője, vagy valami hasonló.
Akkoriban Antwerpenben éltünk.
Hozta neki a cuccot, amivel minden rohadt nap kiütötte magát.
És utána.. gondoskodott rólam is.
- Gondoskodott rólad? - Igen, gondoskodott rólam.
Nutellás szendvicset csinált nekem,
mesét olvasott...
Amit egy kisgyerekkel csinálni szokás.
Én csak a hálámat szerettem volna kifejezni.
Ennyi idő után.
És az volt a lakókocsija?
- Amelyiknek lyukacsos volt az oldala? - Azt hiszem, igen.
Szóval odaadtad az egyetlen dolgot, ami anyádtól megmaradt?
És éppen nekik?
Anyám túladagolásban halt meg. Mit kezdjek az átkozott gyűrűjével?
Utálom ezt az egészet. Hiba volt odamenni.
Ha haza akarsz menni, nem gond.
Elviszlek a legközelebbi állomásra.
Mennyire van innen a kéglink?
Körülbelül egy órára. Maximum.
Ez lenne az?
Minden megvan benne, ami kell.
Király, nem?
Tudom, hogy ez nem a brazil dzsungel,
de legalább nincsenek kígyók meg moszkitók.
- Na? - A számítógép szerint nem.
Nincs címváltozás. Még mindig a régi helyén van bejelentve.
- Gondoltam. - Nem akarod abbahagyni végre?
Üzenetet hagyott nekem. Lent a folyónál.
- Megint virágot vitt? - Nem. Valami más volt.
Egy második kereszt.
- Ott vagy még? - Kérlek, menj haza!
Vegyél egy nyugtató fürdőt és maradj veszteg!
- Meg tudod tenni? - Megpróbálom.
Mit akarsz te tőlem?
Az az egész a Polluxban és utána.
Csak azért randiztál velem, mert Merle húga vagyok.
Mondj valamit, a fenébe is!
Eleinte igen.
De aztán megváltoztak a dolgok.
A dolgok?
Van fogalmad arról, hogy milyen érzés ez nekem?
Minden hibát elkövettem, amit csak elkövethettem.
Csak szeretném, ha vége...
Josi, ezt az egészet nehéz megérteni.
De bírlak téged.
Tényleg bírlak.
Nagyon is.
Tudod, te vagy az első...
Előtted soha nem voltam nővel.
Komolyan?
Nem szexeltél még senkivel?
És most belém szerettél?
Igen.
1 ÜZENET ISMERETLEN SZÁMRÓL
ÜDVÖZLET LUCÁTÓL
A hívott szám jelenleg nem kapcsolható.
Basszus!
A rohadt élet!
- Igen? - Segítened kell. Most!
- Nem úgy volt, hogy lazítasz? - Kérlek, Nadisa! Nagyon fontos!
NAPPAL
ÉJSZAKA
Segítség! Segítség! Segítség!
Josi! Itt vagyok. Gyere!
Nem! Nem! Engedj el!
Megvan a fegyver?
Addig nem adom oda, amíg el nem mondod, mi folyik itt.
- Ez a lányod? - A kempingben történt a gyilkosság.
- Honnan tudod? - Találkoztam a fickóval.
Beszéltem vele, és ott van a hordó is.
De elég nyugodtnak tűnik, nem gondolod?
A képet ismeretlen számról küldték.
- Ki az? - Josi állítólagos pasija.
- Brüsszelbe ment meglátogatni. - Szerinted Dennis az?
- Igen. Nincs semmilyen "Luca"! - De beszéltél róla Josival.
Igen. És pont ez rémiszt meg annyira.
- Már én sem értek semmit. - Mi van Teschével?
Nem lenne ideje végre segítséget kérni tőle?
Hogy megint lepattanjak róla? Azt már nem!
De ha Josi Dennisszel van, akkor mindenképp segítséget kell hívni.
- Add ide a fegyvert! - Csak ha veled mehetek.
Ezt egyedül kell lerendeznem.
- Rendben. - Kérlek, Nadisa!
Veszélybe sodrod Josit. És engem is.
- Ha ez kiderül, cseszhetjük. - Holnap visszajövök. Ígérem!
Köszönöm!
Légy óvatos, hallod?
Kösz!
Josi!
Jól vagy?
Megölted őket!
- És engem is meg fogsz ölni... - Nem.
Az teljesen más volt. Ők ezt érdemelték.
- Oldozz el! Oldozz el! - Josi!
Ezzel csak minden rosszabb lesz! Higgadj le! Nem foglak bántani!
Maradj csendben, és akkor kiveszem, hallod?
- Luise! Hogy vagy? - Mit csináltál vele?
Nyugi! Csak alszik.
Az ágyamban, ha érted, mire gondolok.
- Beszélni akarok vele. - Most nem lehet. Sajnálom!
- Ha egy haja szála is meggörbül... - Akkor siess!
Ketyeg az óra.
Mi a francot művelsz? Mondtam, hogy nem kell erősítés.
Ez Dennis és az én ügyem, senki másé, érted?
Azt javaslom, vonszold haza a csinos kis segged!
Értem. Akkor... Kellemes nyaralást, Dubois úr!
Főnök!
Végre elkapták Stefan de Wilde gyilkosát.
Azt mondják, a bizonyíték egyértelmű.
Van itt egy nő. Azt mondja, sürgős. Dennisszel kapcsolatban.
Mondja meg Bergnek, hogy megbeszélésen vagyok,
ma nincs időm rá, és holnap sem lesz!
Tehát ellopta az autóját meg a hitelkártyáit, és lelépett?
És maga három napot várt, hogy ezt közölje a rendőrséggel?
Megijedtem. Megfenyegetett.
Minden kutatóegységet riadóztasson! Önt a kollégáim hazakísérik.
Ezt találtam.
Ez az övé, azt hiszem.
És ezt mikor találta meg? Csak nem három nappal ezelőtt?
Tegnap.
Nem, valójában ma reggel.
És hol?
- Hol találta? - A kertben.
A lépcsőn.
- Aschhausen asszony! - Dr. Aschhausen!
Ha van még valami, amit nem mond el nekünk,
de kiderül, hogy fontos lenne, akkor megütheti a bokáját. Érti?
Nem tudom, hogy fontos-e, de...
néha volt nála egy lány. Nagyon csinos.
Lehet, hogy ő is vele van?
És van neve is?
Sajnálom! Nem mutatta be nekem.
Pedig szívesen főztem volna neki.
Főtt marhahúst tormamártással,
de a húst nem szabad leszedni a csontról, különben kiszárad.
Doktornő, gondolja végig még egyszer nagyon alaposan!
Nem hallotta véletlenül mégis a beszélgetésüket vagy ilyesmi?
- Valami "J" betűvel kezdődik. - Johanna?
Juliane?
Josephine?
Josi! Igen, ez az.
- Azt hiszem. - Josi Häger?
Nem tudom a vezetéknevét. Sajnálom!
Josi Häger.
Kaphatok rendőri védelmet?
Hahó!
A rohadt életbe!
Nem!
- Bijan, mi újság? - Most jeleztek vissza a belgák.
Úgy tűnik, hogy a férfi, akit letartóztattak, mégsem lehetett.
Azt állítja, hogy a gyűrűt egy német férfitól kapta ajándékba.
És ez a német pont úgy néz ki, mint Dennis Opitz, igaz?
Pontosan.
Oké.
Ki kell mennem a vécére.
Egyedül.
Cukrosbácsi... Nem tudom kiverni őt a fejemből.
Nemcsak esti mesét olvasott neked, igaz?
És nemcsak nutellás szendvicset készített.
Aki "gondoskodott rólad", arról te is gondoskodsz, ugye?
Fogd be! Fogd be a szád!
Ezért ölted meg a nővéremet és a többieket.
- Te sem vagy különb. - Baromság!
A nővérednek semmi köze a többiekhez!
Nincs? Ha nem te ölted meg Merlét, akkor ki tette? Cukrosbácsi?
Ő volt, aki megtámadta és 24-szer belé döfött?
Milyen érzés volt megölni a nővéremet?
Gyerünk, mondd el! Jogom van tudni.
Nem akartad megölni, ugye?
Csak féltél.
Ahogy most én is.
Ha hagyod, hogy elmenjek,
senki nem fogja megtudni. Ígérem!
Hazamegyek a kicsikhez,
mesélek nekik Brüsszelről és a nagy, gömbös emlékműről,
és Lucáról,
aki beleszeretett egy másik lányba, és én soha többé nem látogatom meg.
Az a srác meghalt számomra. Ő már nem létezik.
Gyere ide!
Kérlek, gyere ide!
Kérlek!
Kérlek, oldozz el!
Ne, ne, ne! Ne, kérlek, engedj el!
Engedj el! Engedj el!
Jó reggelt kívánok!
Sajnálom, hogy ilyen durvának kellett lennem!
De tudod, tényleg nem könnyíted meg a dolgomat.
Gondolj csak bele, Dennis!
Ez a sok szenvedés... Gondolj bele, mit teszel az emberekkel!
Én okozok szenvedést az embereknek?!
Na és te?
Gondoltál erre egyszer is az elmúlt hét évben?
Vagy neked semmi közöd ilyesmihez?
Kérlek, meg tudjuk oldani! Mindent meg tudunk oldani.
De nem így.
Ne már, Luise, nézz magadra! Totál szét vagy esve!
Mégis pátyolgatni akarsz és megmondani, mit tegyek?
- Csak azt akarom, hogy helyesen... - Pofa be!
Fogd már be azt az ocsmány szádat!
Most én beszélek.
Most már legalább tudok beszélni.
Akkoriban még nem tudtam.
Úgy kellett tanulnom beszélni. A terapeutám tanított meg rá.
Eltartott egy ideig, de végül,
a hülye, gonosz kis Dennis kinyitotta a száját és emlékezett.
Na és mire emlékezett? Te mit gondolsz?
Nem látod, hogy nem kap levegőt? Vedd ki a szájából, és válaszolok!
"Kérlek!" Mondd, hogy "Kérlek, Dennis!"
Kérlek, Dennis!
Jó! És most fogd be és figyelj rám!
Tehát a kérdés a következő:
Mire emlékezett az idióta kis Dennis a hat év terápia alatt?
Cukrosbácsira, akinek a farkát le kellett szopnia,
hogy az anyja megkapja azt a szart, amivel kiüthette magát.
Nem a te hibád, hogy megerőszakoltak...
Josi!
Még egy hang, és nagyon megbánod!
Aznap reggel, nálunk a konyhában! Arra emlékeztél!
Jó. Nagyon jó, Luise.
De mi történt ott?
Hogyan kezdődött az egész?
Korán indultam dolgozni,
és...
az autóm felé sétálva megláttalak a garázsban.
Stimmel.
Mit csinálsz itt?
De miért? Miért voltam ott, miért vártam rád?
Én...
- Nem emlékszem. Én... - Nem emlékszel? Igazán?
Ne, kérlek, Dennis! Ne tedd!
Pont ez az érdekes az emlékezésben.
A jó dolgokat gyorsan elfelejted. Túl gyorsan.
És nem akarsz emlékezni a rossz dolgokra. Tudom én.
Mondani akartál nekem valamit. Ezért... ezért vártál rám.
Így van. Csakhogy akkor nem tudtam beszélni.
Ez volt a probléma.
Szóval leírtam neked.
MERLE HAZUDOTT
Azt hiszem, jobb lesz, ha most elmész!
Rendben.
Akkor legyen, ahogy te akarod. Most rögtön tisztázzuk.
És aztán mi történt, Luise?
Bementünk...
visszamentünk a házba.
Úgy bizony! A Häger család épp reggelizett!
Dennisnek fontos bejelentése van!
A dagadéknak, aki ki sem tudta nyitni a száját!
Gyerünk, nyögd ki!
Pompás kis példányt vitt nektek anyuci, mi?
- Annyira szánalmas vagy! - Nem!
Mindenben tévedtél.
A dolgok mindig okkal történnek.
És annak, hogy meg kellett halnia, te vagy az oka, Luise!
Egyedül te!
- Merle. Merlének hívják! - Igaz. Merle!
Az idősebb, menő, halott nővéred, Merle!
Aki jó modorra tanította a dagadékot, igaz?
"Moss kezet! Moss fogat! Moss hajat!"
"Olvass, írj, számolj, gyakorolj!"
Egyik dolog a másik után, és a dagadék csak tette, amit mondtak neki!
- Mit művelsz, anya? - Hazudtál?
Nem is tett veled semmit?
Ő...
- Mit mondasz? - Ő...
Ő...
- Hangosabban! Nem hallunk. - Bántott!
Hallottad? Bántottad őt!
Lesből rátámadtál, berángattad a bokorba, letépted a ruháját,
meg akartad erőszakolni!
És pokoli szerencséd, hogy nem sikerült.
Fogalmam sem volt.
Hidd el, én...
- Ha tudtam volna, hogy... - Mit?
Mit nem tudtál?
Mondd már!
Mit nem tudtál?
Rendőrség!
Sokáig tartott, mire megértettem.
De muszáj volt.
Muszáj volt felfognom a hülye agyammal!
Az én vagyok ott!
Én! Az a dagadt szarkupac a konyhádban a cetlivel a kezében!
De mi... Mi volt a cetlin, Luise?
Hogy hazudott.
Hangosabban!
- Nem hallunk! - Hazudott!
Merle hazudott!
Nem csináltál vele semmit!
Lőj!
Anya, lőj! Lőj már, anya! Lőj!
Josi...
Csak azt nem értem,
hogy tudta elvenni tőle a fegyvert, ha végig meg volt kötözve.
Kiszabadítottam magam.
És akkor egyszerűen lelőtte?
Egyszerűen?!
Ez az igazolvány volt nála.
"Luca Greb".
A "Berg" visszafelé.
"Luca Berg".
Mintha a családjuk része akart volna lenni.
Érdekes, nem?
- Nadisa temetése csütörtökön lesz. - Tudom.
Szia! Hogy vagy?
Várj egy percet, megkeresem.
Josi!
Apa beszélni akar veled.
- A... a fürdőszobában vagyok! - Mindjárt visszahív, jó?
Magyar szöveg: Záhonyi Barbara Iyuno