Unde e?
Stai puţin. Unde te duci?
Dennis a plecat.
- S-a mutat cu noul serviciu. - Ce serviciu nou?
Nu ai auzit? Centrul de reciclare a fost închis.
Dă-mi adresa lui.
Nu o am.
Pleacă din casa mea sau chem poliţia!
- Deci îi îndeplineai orice dorinţă? - Era acolo de dinainte.
Oricum, nu se cade. Să cotrobăieşti prin lucrurile oamenilor...
E telefonul lui?
- Şi l-a luat de ziua lui. - L-a resetat.
A şters tot. Încearcă să se facă invizibil.
Face asta de când era mic. Se ascundea sub pat...
Am încercat să-l liniştesc, dar m-a muşcat. Până la os.
Uite... A fost nevoie de copci.
CELE DOUĂ PĂRŢI ALE ABISULUI
HOHES VENN
Scuze, nu dau de Josi. E aici?
- Nu, a plecat. - A plecat? Unde?
S-a dus la Bruxelles, la noul ei iubit.
- Are un nou iubit? - O să se închidă creşa.
Manuel, de când?
De câteva săptămâni, poate. Habar n-am.
Şi l-ai cunoscut, nu? Adică, în persoană.
Ce părere ai?
Că aş lăsa-o pe fiica noastră să plece în străinătate, fără să-l fi văzut?
E un băiat de treabă. Foarte matur pentru vârsta lui.
A, şi...
Aţi vorbit despre chestii, despre contracepţie?
Josi are grijă de asta singură. Are 17 ani, Lu!
- Te rog, Manuel. Sun-o. - De ce?
Nu vreau să par obsedată de control, din nou. Te rog, eu...
Abia am început să ne apropiem din nou.
- Bună, tată! - Bună, scumpo!
- Ai ajuns cu bine? - Da! Totul e grozav!
Ce planuri ai?
Mă relaxez. O să ieşim cu nişte prieteni la masă mai târziu.
- Transmite-le salutări. - O să le transmit. Ciao, tată.
Ciao. Ciao, scumpo. Ciao.
- Bine. - Eşti fericită acum?
Mulţumesc.
Cine era?
Tata. Voia să ştie dacă totul e în regulă.
Şi? Eşti bine?
- Da, sunt bine. - Vino. Să petrecem.
Hai, să petrecem!
Moartea este începutul nemuririi. Cine a zis asta?
- Nu ştiu. Tu ştii? - Robespierre!
- Maximilien Robespierre! - Şi el cine era?
L-a decapitat pe ultimul rege al Franţei, înainte ca el însuşi să fie...
Da! Da!
Te încoronez...
"Robert Spehr" al acestei tabere!
Nu, "Robespierre". E franţuzesc.
- De unde ai ăla? - Ce?
Inelul!
Amice, e doar un inel.
Nu. Singurul care avea un inel ca ăsta era Candyman.
Aiurea! Se produc în masă! Rahaturi din China!
De unde ai inelul?
- De unde îl ai? Răspunde-mi! - Dă-mi drumul şi o să-ţi spun!
Stai unde eşti!
Opreşte-te!
Condu!
Nu!
La naiba! E nebun!
- Era să-l omori! - Sunt toţi nişte demenţi!
- Ce rahat mânca? - Habar n-am. Sunt nişte idioţi!
Bună dimineaţa.
De unde aveai inelul?
Ce inel?
L-am găsit. În închisoare.
Josi. Josi!
Adevărul sau plec!
Bine.
Bine, o să-ţi spun.
Inelul ăla...
Era al mamei mele. Dar ea nu era o mamă adevărată.
Avea doar 17 ani, ca tine,
când un copil gras a început să-i crească în burtă.
Iar Candyman...
Era amantul ei sau ceva de genul ăsta.
Locuiam la Antwerp atunci.
El îi aducea marfa cu care se droga în fiecare zi.
Iar după aceea, el... se ocupa de mine.
- Se ocupa de tine? - Da, se ocupa de mine.
Îmi făcea sandvişuri cu Nutella,
îmi citea poveşti...
Chestii pe care le faci cu un pici.
Şi eu am vrut să-mi exprim aprecierea.
După tot acest timp.
Aia era rulota lui?
- Cea cu găurile în perete? - Cred că da.
Şi ai dat singurul lucru care-ţi rămăsese de la mama ta?
Oamenilor ălora?
Mama a murit de la o supradoză. Ce să fac cu nenorocitul ei de inel?
Urăsc toate astea. A fost o greşeală să vin aici.
Dacă vrei să te duci acasă, e în regulă.
Te duc până la cea mai apropiată gară.
Când ajungem la apartament?
Cam într-o oră. Maxim.
Ăsta e apartamentul nostru?
Are tot ce ne trebuie.
Mişto, nu?
Ştiu că nu e jungla braziliană,
dar măcar nu sunt şerpi sau ţânţari.
- Deci? - Computerul spune "nu".
Nu scrie că şi-a schimbat adresa. E înregistrat tot cu cea veche.
- Aşa m-am gândit şi eu. - Nu urma să încetezi cu toate astea?
Mi-a lăsat un mesaj. La râu.
- Flori din nou? - Nu. Altceva.
O a doua cruce.
- Mai eşti acolo? - Te rog, du-te acasă.
Fă o baie, calmează-te şi fii raţională.
- Crezi că poţi să faci asta? - O să încerc.
Ce vrei de la mine?
Ce a fost la Pollux şi după aceea.
Ai ieşit cu mine doar pentru că sunt sora mai mică a lui Merle.
Spune ceva, la naiba!
La început, da.
Dar lucrurile s-au schimbat după o vreme.
Lucrurile.
Ştii cum mă faci să mă simt?
Am făcut toate greşelile posibile.
Vreau doar să se termine...
Josi, toată treaba asta e greu de înţeles.
Dar ţin la tine.
Ţin la tine mult.
Chiar ţin la tine.
Ştii, eşti prima...
Nu mai fusesem cu nicio femeie înainte de tine.
Serios?
Nu mai făcusei sex?
Şi acum eşti îndrăgostit de mine?
Da.
1 MESAJ NUMĂR NECUNOSCUT
SALUTĂRI DE LA LUCA
Acest număr e indisponibil temporar.
La naiba!
Rahat!
- Da? - Am nevoie de ajutorul tău. Acum!
- Parcă te duceai să te relaxezi? - Te rog, Nadisa! E foarte important.
ZI
NOAPTE
Ajutor! Ajutor! Ajutor!
Ajutor. Ajutor. Ajutor.
Josi! Vino.
Nu, dă-mi drumul.
Ai luat pistolul?
Nu primeşti nimic până nu îmi spui ce se întâmplă aici.
- Fiica ta? - E în locul unde a avut loc crima.
- De unde ştii? - Îl cunosc.
Am vorbit cu el şi ăsta e barul.
Dar ea pare destul de relaxată, nu crezi?
Poza asta a fost trimisă de pe un număr necunoscut.
- Cine e? - Presupusul iubit al lui Josi.
- S-a dus la Bruxelles să-l vadă. - Crezi că e Dennis?
- Da, nu există niciun "Luca"! - Dar ai vorbit cu Josi despre asta.
Da. Asta mă sperie cel mai mult.
- Nu ştiu ce se întâmplă. - Şi Tesche?
Nu ar fi momentul să-i cerem ajutorul?
Şi să fiu refuzată din nou? În niciun caz!
Dar dacă Dennis chiar o are pe Josi, atunci chiar avem nevoie de ajutor.
- Dă-mi pistolul tău. - Doar dacă vin şi eu cu tine.
Trebuie să fac asta singură.
- Bine. - Te rog, Nadisa!
O s-o pui pe Josi în pericol. Şi pe mine.
- Dacă se află, am dat de belea. - Mă întorc până mâine. Promit.
Mulţumesc.
Ai grijă acolo, bine?
Mersi.
Hei.
Eşti bine?
Tu i-ai omorât!
- Şi o să mă omori şi pe mine... - Nu.
Asta a fost ceva total diferit. Ei o meritau.
- Dezleagă-mă! Haide! - Josi!
Înrăutăţeşti lucrurile! Calmează-te! Nu o să te rănesc!
Nu mai ţipa şi o scot! Bine?
- Luise. Ce mai faci? - Ce i-ai făcut?
Calmează-te. Doarme.
În patul meu, dacă înţelegi ce vreau să spun.
- Vreau să vorbesc cu ea. - Nu poate vorbi acum. Îmi pare rău.
- Dacă i se întâmplă ceva, jur... - Grăbeşte-te.
Timpul trece.
Ce naiba? Am zis că n-am nevoie de ajutoare.
Asta e între mine şi Dennis. Atât, bine?
Îţi sugerez să te duci acasă!
Înţeleg. Atunci... Vacanţă plăcută, d-le Dubois.
Şefu'?
L-au prins pe ucigaşul lui Stefan de Wilde.
Au spus că dovezile sunt clare.
E o femeie aici. Spune că e urgent. E despre Dennis.
Spune-i d-nei Berg că sunt într-o întâlnire importantă
şi nu am timp pentru ea. Nici măcar mâine.
Deci, v-a furat maşina, cărţile de credit şi s-a cărat?
Şi veniţi să-mi spuneţi după 72 de ore de când a dispărut?
Mi-era frică. M-a ameninţat.
Anunţă toate unităţile. Colegii mei vă vor conduce acasă.
Am găsit ăsta.
E al lui. Cred.
Şi când l-aţi găsit? Tot acum trei zile?
Ieri.
Nu, de dimineaţă, de fapt.
Unde?
- Unde l-aţi găsit? - În grădină.
Pe trepte.
- D-nă Aschhausen... - Dr. Aschhausen.
Dacă mai e ceva ce nu ne spuneţi
şi este important, veţi avea mari probleme. Aţi înţeles?
Nu ştiu dacă este important, dar...
Uneori era o fată cu el. Părea de treabă.
Poate e cu ea?
Şi fata asta are un nume?
Îmi pare rău. Nu mi-a prezentat-o niciodată.
Şi mi-ar fi plăcut să gătesc pentru ea.
Friptură de vită cu sos de hrean.
Dar nu poţi folosi pulpă, se usucă foarte tare.
D-nă doctor, gândiţi-vă bine.
Poate aţi auzit o conversaţie sau ceva.
- Un nume care începea cu "J", cred. - Johanna?
Juliane?
Josephine?
Josi! Da, ăsta e.
- Cred. - Josi Häger?
Nu ştiu numele de familie. Îmi pare rău.
Josi Häger.
Aş putea obţine protecţia poliţiei?
Alo?
Rahat!
Nu!
- Bijan, ce e? - Avem veşti de la belgieni.
Bărbatul pe care l-au arestat nu era de fapt criminalul.
Pretinde că a primit inelul de la un tânăr german drept cadou.
Şi acel tănăr semăna cu Dennis Opitz, nu?
Exact.
Bine.
Trebuie să mă duc la toaletă.
Singură.
Candyman... Nu pot să mi-l scot din minte.
Nu doar îţi spunea poveşti, nu?
Şi nu doar îţi făcea sandvişuri cu Nutella.
Când cineva "se ocupă" de tine, te "ocupi" şi tu de acea persoană.
Taci din gură.
De asta ai ucis-o pe sora mea şi pe ceilalţi.
- Nu ştii ce altceva să faci. - Prostii!
Sora ta nu are legătură cu ceilalţi!
A, da? Dacă n-ai ucis-o tu pe Merle, cine a ucis-o? Candyman?
El a atacat-o pe sora mea şi a înjunghiat-o de 24 de ori?
Cum te-ai simţit când ai omorât-o pe sora mea?
Hai, spune-mi. Am dreptul să ştiu.
Nu ai vrut s-o faci, nu?
Erai doar speriat.
Cum sunt eu speriată acum.
Dacă mă laşi să plec,
nu va afla nimeni. Promit.
O să mă duc acasă, la prichindei,
o să le povestesc despre Bruxelles şi depre monumentul cu sferele uriaşe.
Şi despre Luca,
care s-a îndrăgostit de o altă fată, aşa că nu o să-l mai vizitez.
Tipul e mort pentru mine. Nu mai există.
Vino aici.
Te rog, vino la mine.
Te rog.
Te rog, dezleagă-mă.
Nu. Nu! Nu, te rog, dă-mi drumul!
Dă-mi drumul. Au! Dă-mi drumul.
Bună dimineaţa!
Scuze că a trebuit să fiu puţin dur.
Dar nu-mi uşurezi situaţia.
Gândeşte-te, Dennis.
Toate nenorocirile astea. Gândeşte-te la ce le faci oamenilor.
Eu aduc nenorociri? Serios?
Şi tu?
Te-ai gândit la asta vreodată, în ultimii şapte ani?
Sau tu nu ai nicio legătură cu aceste nenorociri?
Te rog, putem... Găsi o soluţie, bine? Pentru tot.
Dar nu aşa.
Haide. Uită-te la tine, Luise. Ai încurcat-o!
Încerci să faci pe şefa cu mine, îmi spui ce să fac?
- Vreau doar să facem lucrul corect... - Taci din gură!
Taci naiba din gură!
Vorbesc eu acum.
Măcar acum pot să vorbesc.
Atunci nu puteam.
A trebuit să învăţ să vorbesc. Terapeuta mea m-a învăţat.
A durat ceva, dar până la urmă
micul, prostul, maleficul Dennis a deschis gura şi şi-a adus aminte.
Ce anume şi-a adus aminte? Ce crezi?
Nu vezi că nu mai poate respira! Scoate-i aia şi o să-ţi răspund!
"Te rog." Spune: "Te rog, Dennis".
Te rog, Dennis.
Bine, acum taci şi ascultă-mă.
Deci, întrebarea e:
Ce şi-a adus aminte micul şi prostul Dennis în şase ani de terapie?
Ţi l-ai adus aminte pe Candyman, a cărui sculă trebuia s-o sugi
ca mama ta să primească marfa cu care şi-a distrus creierul.
Nu e vina ta că ai fost violat toată...
Josi!
Încă un cuvânt şi va trebui să te rănesc cu adevărat.
Dimineaţa aia, cu noi în bucătărie! Ţi-ai adus aminte de ea!
Bravo. Foarte bine, Luise.
Dar ce s-a întâmplat acolo?
Cum a început totul?
Fusesem în tura de dimineaţă
şi...
Mergeam spre maşina mea şi te-am văzut în garaj.
Aşa e.
Ce căutai acolo?
Dar de ce? De ce eram acolo aşteptând?
Eu...
- Nu-mi aduc aminte. Eu... - Nu-ţi aduci aminte? Serios?
Nu, te rog, Dennis! Nu o face!
Asta e faza cu amintirile.
Lucrurile bune? Le uiţi repede. Prea repede.
Şi nu vrei să-ţi aduci aminte lucrurile rele.
Voiai să-mi spui ceva. De aceea mă aşteptai.
Aşa e. Dar pe vremea aia nu puteam să vorbesc.
Asta era o problemă.
Aşa că am scris pe hârtie.
MERLE A MINŢIT
Te sfătuiesc să pleci.
Bine. Cum vrei. Atunci o să ne lămurim chiar acum.
Şi apoi ce s-a întâmplat, Luise?
Ne-am...
Întors în casă.
Da. Familia Häger la micul dejun!
Dennis are un anunţ important de făcut!
Cu grasul care nu putea să vorbească!
Hai, spune!
Ce specimen frumos adus de mami, nu?
- Eşti patetic! - Nu!
Ai înţeles totul greşit.
Totul se întâmplă cu un motiv.
Motivul pentru care ea a trebuit să moară ai fost tu, Luise!
Doar tu!
- Merle. Numele ei e Merle! - Aşa e. Merle!
Sora ta mai mare, mai mişto şi moartă, Merle!
L-a învăţat pe grăsan bunele maniere în perioada aia, nu?
"Spală-te pe mâini. Spală-te pe dinţi. Piaptănă-te!"
"Citeşte, scrie, fă exerciţii la matematică, exersează!"
Una după alta. Iar grăsanul făcea ce i se spunea!
- Ce faci, mamă? - Ai minţit?
Ţi-a făcut ceva?
El...
- Ce? - El...
El...
- Mai tare! Nu te aud. - M-a rănit!
Ai auzit? Ai rănit-o!
Ai atacat-o, ai tras-o în tufişuri, i-ai smuls hainele...
Ai vrut s-o violezi!
Şi eşti norocos că nu s-a ajuns acolo.
Nu ştiam.
Crede-mă, eu...
- Dacă aş fi ştiut... - Ce?
Ce nu ai ştiut?
Spune-mi.
Ce nu ai ştiut?
Poliţia!
Mi-a luat mult timp să înţeleg.
Dar trebuia.
Trebuia să-mi intre în cap.
Eu eram acela!
Eu! Nenorocitul ăla gras din bucătăria ta, cu biletul în mână.
Dar ce... Ce scria, Luise?
Că minţea.
Mai tare!
- Nu te auzim! - Minţea!
Merle minţea!
Nu îi făcusei nimic!
Trage!
Mamă, trage! Trage, mamă! Trage!
Josi...
Ce nu înţeleg
e cum ai putut să iei pistolul, când ai fost legată tot timpul.
M-am dezlegat singură.
Şi apoi l-ai împuşcat pur şi simplu?
Pur şi simplu?
Avea acest act de identitate.
"Luca Greb".
Scris invers e "Berg".
"Luca Berg".
Se pare că voia să devină parte din familia voastră.
Interesant, nu?
- Înmormântarea Nadisei e joi. - Ştiu.
Bună. Ce mai faci?
Stai puţin. Să văd unde e.
Josi?
Tata vrea să vorbească cu tine.
- Sunt în baie! - Te sună ea înapoi, bine?
Traducerea: FAST TITLES MEDIA