"Teddy Thompson, Pasadenan paras kiinteistövälittäjä.
Älä tyydy uneksimaan.
Ota se haltuun."
Kuva on läntätty kaupungin joka bussin kylkeen.
Ironista, että minut läntättiin eilen bussin alle.
En puhu nekrologissasi "länttäämisestä".
Kävisikö "jyrättiin"?
Asunto on korjauksen tarpeessa. Milloin aiot tehdä sen?
Huomenta, Nell. Vuokrasi on maksamatta.
Sinun puolellasi jääkaappia on myös jotain todella haisevaa.
Valitan.
Minulla ei ole shekkejä eikä rahaa,
ja haju on yhdistelmä viime viikon keitonjämiä, jotka syön lounaaksi.
Ällöttävää. Kunhan poistat hirviökeitot asunnosta matkalla töihin,
ja vaikkei se minulle kuulu, sinun piti lähteä 20 minuuttia sitten.
Mitä? Ei hemmetti.
Asut siis vuokralla?
En taida voida edustaa sinua.
Olin kuollessani tekemäisilläni kymmenen miljoonan kaupat.
- Myyn vain luksuskiinteistöjä. - Millainen kiinteistö minä olen?
Talo lähellä lentokenttää, joka halpenee.
En minä halpene
Lähettäisitkö sen puolestani? Kiitos.
Sam!
- Hei! - Halpenenko minä?
Jos se on joku ihojuttu, minulla on voidetta,
joka polttaa kerroksen kasvoistasi maanantaiksi.
Tarkoitin kuvaannollisesti.
Pelkään, että alakertani on homeessa.
Siihen minulla ei ole voidetta.
Olen ollut täällä vuoden.
- Pidetäänkö minua hyödyllisenä? - Mitä? Tietenkin.
Olet fiksu ja hauskaa seuraa,
ja jaksat nostella juomavesisäiliöitä.
No niin, kuunnelkaa.
On aika tehdä siivous.
Isäni, lehden omistaja ja kustantaja
ja olemassaolonne syy, tulee tänään käymään.
Kaiken on oltava täydellistä.
Minä en stressaa. Ette te eikä kukaan.
Jokainen siis siivoaa työpisteestään
työhön ja uutisiin liittymättönät tavarat.
"Elä, naura ja rakasta."
Pikemminkin yrjöä ja oksenna.
Saanko piilottaa lasten kuvat tänne, Sam?
Ne ovat ihania ja iloisia. Herra Rhodes inhoaa niitä.
- Toki. Tuo vain ne. - Selvä.
Luoja.
Olet ollut sijaisvanhempi pari kuukautta.
Miten kuvia on noin paljon?
Haluan ikuistaa joka hetken.
- Selvä. - Katsokaa tätä.
Ensimmäistä päivää kotona.
- Suloisia. - Niin.
- Ensi kerta olkkarissa. - Tuota...
Ensi kerta ruokasalissa.
Ensi kerta eteisessä.
No niin, rauhoitu.
- Ei vanhemmuus niin kivaa ole. - Sam. Dennis.
Tässä tarvitsemanne kansiot
esitykseen, jonka pidän isälleni.
Tämä on tilaisuus nostaa arvoasi. Pyydä kansiota.
- Saanko kansion? - Nell.
Yllätit minut. Hiivit aina kuin kirkonrotta.
- Mihin tarvitset kansiota? - Haluan tapaamiseen.
Minulla on vuosikymmenen työkokemus.
Uskon, että minulla on annettavaa.
Nell, viimeisen vuoden aikana
olen tutustunut sinuun Samin ystävänä ja tuttunani ja työntekijänäni,
joten älä ymmärrä väärin,
mutta isän pitää nähdä lehden kaikkein paras puoli, ja sinä...
Olet huonoin.
Tuo oli rumasti sanottu, Mason.
Riiviö. Tulkaa, ykkösjoukkue.
- Saiko Mason kansion? - Olen pahoillani.
Huomenta kaikille.
Hauska nähdä taas, jos olemme tavanneet.
Kiva paita. Ostamme sinulle peilin.
- Riisun sen. - Hyvä ajatus.
Hauska nähdä, isä.
Alexis. Näytät päivä päivältä tiukemmalta kuin isoäitisi.
Ja sinä rikkaalta, isä.
Hauskaa, että tulit katsomaan
Rhodesin perheyrityksen kruununjalokiveä.
Olen tehnyt kattavan esityksen
parhaiden osaajieni ja jättikansioiden kanssa.
Ne ovat hyvin painavia.
En pilaa jännitystä, mutta levikki on noussut kolme prosenttia.
Kolme prosenttia. Kuin maidossa.
Niin.
Pois isän erikoisherkkujen luota.
Anteeksi. Skonssit ovat rutikuivia.
Kuin söisi kylpypommia.
Kuka tuo murustaja oikein on?
Nekrologien kirjoittaja. Hänellä ei ole kansiota.
Se tarttui kurkkuuni.
Itse asiassa tulin tapaamaan juuri häntä.
Minuako?
Olen viime aikoina pohdiskellut hyvin tärkeää elämääni,
ja on aika miettiä sitä,
mitä maailma lukee minusta kuolemani jälkeen.
Jättiläinen. Oman tien kulkija.
Suurin oman tien kulkija.
Kaikilla niillä sanoilla minua on kuvattu.
Ja ne pitävät toki paikkansa.
Niin. Kuulehan.
Tee loppuun se, mitä suullasi teet,
niin käydään hommiin.
Nell on yksi mitättömimmistä työntekijöistämme.
Jos kaipaat tärkeämpiä ihmisiä, olen käytettävissäsi.
Ei tarvitse, kulta.
Juttelen Melin kanssa.
Hauska tavata vihdoin, herra Rhodes.
Teillä on ihana lehti.
Hauska tavata myös sinut. En ole lukenut vielä juttujasi,
mutta käsistäsi päätellen olet kova tekemään töitä.
Kiitos. Minulla on kausi-ihottumaa.
Haluaisin kysyä, miten tämä oikein toimii.
Sanelenko sinulle vai esitänkö joitain kohtauksia?
Tavallisesti teen tutkimusta ja jututan läheisiä.
Voisitko sulkea tuon?
No niin. Kertokaa, mikä on ensimmäinen asia,
jonka haluaisitte ihmisten muistavan.
En ole kovin hyvä improvisoimaan.
Vuonna 1987
ostin kaksi Amerikan merkittävintä hehkulamppujen jälleenmyyjää,
Light Bulb Plussan ja Light Bulb Stopin,
ja yhdistin ne yritykseksi nimeltä Light Bulb Chalet.
Selvä. Kuulostaa hyvältä.
Karsin 2 000 työpaikkaa ympäri maata.
He varmaan palasivat kouluun.
Mikä tuo haju on?
Muistan sinut. Olet Nellin kämppis. Näytät päivällä vielä siistimmältä.
Ja sinä olet Nellin torjuva, kontrolloiva pomo.
Tuliko asusi Nancy Reaganin haudasta?
Ei, mutta hänen kokoelmistaan.
Onko kukaan sanonut, että näytät parsalta?
Näytät sitruunoita syöneeltä.
Olet kuin et sietäisi maitoa ja kehuskelisit sillä.
Näytät siltä, kuin haluaisit valittaa.
Isäni tuli viettämään päivän kanssani. Mitä sinä täällä?
Nellin tähteet.
Hänen työpisteensä
on täällä jossain.
Se on se tahmainen.
Onnea ruohon pelastamiseen, tai mitä teetkin.
Onnea huumesotaan.
Miltä se vaikuttaa? Kuulostaako hyvältä?
Ehkei vielä, mutta luottakaa prosessiin.
Entä se, kun laitoin alimman asteen työntekijät kuriin?
Ymmärrät kai, että tarkoitin ala-astetta.
- Tajusin. - Selvä.
Tällä hetkellä se ei kuulosta niinkään "elämän ylistykseltä",
vaan siltä, mitä pahis sanoo laskiessaan uhrinsa tulivuoreen.
Se ei käy. Kyse on minun perinnöstäni.
Siitä, millaisena ihmiset muistavat minut.
Mitä minun pitäisi tehdä? Ole rehellinen, Mel.
Hyvä on. Haluatko, että olen rehellinen?
Nimeni on Nell.
- Mel. - Nell.
- Se kirjoitetaan... - Nell, Nell.
Niin.
Joko tämä on ensi kerta, kun erehdyn nimien suhteen,
tai ensi kerta, kun minua on korjattu.
No, kerro lisää.
Olen huomannut, että ihmisiin vetoavat parhaiten yksinkertaiset jutut.
Haasteet, jotka joku on voittanut, ja hänen tekemänsä hyvä.
Niin, kaikki hyvä. Eihän sen pitäisi olla vaikeaa.
- Selvä. - Miten nekrologiin saadaan mukaan hyvää?
Olemalla hyvä.
- Olemalla hyvä. - Niin.
Tietenkin. Arvaapa mitä?
Tämä on kiehtovin keskustelu, jonka olen koko ikänäni käynyt.
Haluan jatkaa juttua.
- Tule. - Hyvä on.
"Olemalla hyvä."
Miten en tiennyt sitä?
Lexin isästä olen kiehtova.
"Kiehtova."
- Eikö se nosta arvoa? - Asuinalueesi on nousussa.
Valmistaudu maksamaan 12 taalaa lattesta.
Oletko valmis lounaalle?
Olen. Menen Nellin kanssa.
Se on hänen nimensä, joten lakatkaa sanomasta se väärin.
Jos hän siis suostuu.
Itse asiassa lounas kuulostaa mukavalta, herra Rhodes.
Kumman kuljettajaa käytämme?
Teidän.
Minun.
Hyvä on. Juuri tätähän minä suunnittelin ja halusinkin.
Eikö sinun pitäisi olla lypsämässä mantelia?
En löytänyt Nellin pöytää.
Hän on lounaalla isäni kanssa. Se sopii kyllä.
Ei siltä näytä.
Sinulla tuntuu olevan pahoja isäongelmia.
Itse näytät mopilta, jolla on opintolaina.
Sinä näytät saaneen potkut muotiliikkeestä.
Mietin, että on joitain asioita,
joiden avulla voitte olla parempi ja saada komean nekrologin,
kuten hyväntekeväisyys.
Olen lahjoittanut hyväntekeväisyyteen paljon vuosien varrella.
Annoin jopa ex-vaimolleni koko Malibun kiinteistöni.
En erityisesti pitänyt siitä.
Ehkä nauttisitte hyväntekeväisyydestä,
jos lahjoittaisitte jollekin, josta pidätte. Mainitkaa joku.
- Raha. - Haluatteko antaa rahaa rahalle?
Kyllä. Miten se tapahtuu?
Toivottavasti tuo sormi kertoo, montako viinipulloa tilaat,
tai menetät kätesi.
Anteeksi, Cricket. Herra Rhodes on Lexin isä.
- Sopii kuvaan. - Auts.
Kukaan ei ole ennen pyytänyt puolestani anteeksi. Pidän siitä.
Mitä tein väärin?
Kun tarjoilija lähestyy, otetaan katsekontakti,
tervehditään ja sanotaan jotain kohteliasta.
Selvä pyy.
Hei. Haluaisin ostaa sinulle lentokoneen.
- Se oli liikaa. - Niinkö?
- Liikaa. - Hyvä on.
Ehkä jotain tutumpaa.
Selvä.
Vau, tuolta parvelta voisi esittää Shakespearea.
Anteeksi. Naisen vartaloa ei koskaan pidä kommentoida.
Vartalo ja lentokone ovat parhaat avaukseni.
Ihmisen pitää tuntea itsensä nähdyksi ja arvostetuksi.
Mitä pitäisi tehdä? Kehua hänen kenkiään?
- Kyllä. - Niin.
Se lienee turvallista. Kokeilkaa.
Pidän kengistäsi.
Kiitos.
Noin sitä pitää.
- Noinko helppoa se on? - Niin.
Ette ehkä rakentanut koulua orvoille,
mutta loitte juuri normaalin yhteyden ihmiseen.
Kiitos, Nell.
Ei kestä, herra Rhodes.
Onnittelut kaikille.
Olet minulle lentokoneen velkaa.
ESTÄ TUKEHTUMINEN HEIMLICHIN OTTEELLA
Kai kahvia on lisää?
Se ei ole tuoretta, mutta ajaa kai asiansa?
Toden totta.
Miksi olet täällä?
Olen tauolla.
- Et ole täällä töissä. - Niin, en tauolla ollessani.
Älä vaihda puheenaihetta. Mitä teet täällä?
Edward on tänään täällä, koska hän on asianajajani.
Hänhän on ympäristöjuristi.
Niin. Käyn oikeutta kuusipuuta vastaan.
Mutta kaikki on valmista, ja hän on lähdössä.
Niin. Onko kaikki hyvin?
Onko nyt hyvä aika haastaa puita oikeuteen?
Aika ei ole siihen koskaan hyvä, kuten sanonta kuuluu.
Kaikki on hyvin.
Hyvä on.
Allekirjoita Steven synttärikortti.
Et ole täällä töissä.
Miksi olet yhä täällä?
Tulin juomaan kupin kahvia
ja katsomaan, onko minun tarpeen
"halata takaapäin ja etsiä napa".
Viittaatko siihen, kun työnsin sinut seinää vasten ja suutelin rajusti?
Ei se ollut mitään. Unohda se.
Tunnen tuon naurun.
Kuulin sen kerran lapsena.
Olin rullaluistelemassa ja kaaduin.
- Mille he nauravat? - Niinpä.
Onko hän edes hauska?
Hänen aamiaispöytävitseissään on munaa.
Kiitos valaisevasta päivästä, Nell.
Kiitos, herra Rhodes.
Herra Rhodes on kissani. Nimesin sen itseni mukaan.
Sano vain Duncaniksi.
Kiitos, Duncan.
Minullakin oli valaiseva päivä.
Samoin minulla.
Siirryit purkutalosta moderniin maataloon hyvällä alueella.
En sano kovin usein, että jossakussa on ytyä,
mutta on pakko todeta, että sinussa on sitä.
Annan sinulle palkankorotuksen.
- Niinkö? - Ilman muuta.
Kiitos, herra Rhodes.
Tarkoitan, kiitos, Duncan. Duncster?
- Liikaa. - Duncan.
Alexis.
Tarvitsetko minua, isä?
Kyllä sikäli, että tarvitsen työhuonettasi.
Annoin Nellille palkankorotuksen,
ja menemme sinne juhlistamaan sitä skottiviskillä takan ääressä.
Keskipäivän juomauhri.
Ihanaa.
Nähdään siellä kymmenen minuutin päästä.
No niin, tollo. Mene takaisin sinne.
- On tosi mukava... - Ole hiljaa.
Tätä et kyllä usko.
Herra Rhodes arvostaa mielipiteitäni ja korotti palkkaani.
Mitä? Oletko tosissasi?
Tätä pitää juhlia.
Ansaitset tämän. Aistin shoppailureissun Neimanille.
Tai Marshallille.
Olemme yhä toimittajia.
Joka tapauksessa olen ylpeä sinusta.
Kiitos.
- Nyt kun sinulla on suhteita... - Niin.
...ehkä voisit saada hänet antamaan huomiota myös Lexille?
Syvällä sisällään hän haluaa vain isänsä huomiota.
Enpä taida. Hän on ollut minua kohtaan täysi ääliö.
Tulkitsen tuon tarkoittavan "ehkä".
Harkitse asiaa. Olen huolissani hänestä.
Hän tuntuu hajoavan pahemmin kerta toisensa jälkeen.
Hei.
Ei häntä mikään vaivaa.
Maistuu kalliilta kengältä.
Lääkärini sanoi tätä pahaksi maksalle, joten tapatin hänet.
Olet niin paha, että se on suorastaan laitonta.
On outoa rentoutua täällä.
Yleensä Lexi huutaa minulle,
Lexi loukkaa minua tai huutaa minulle loukkauksia.
Rhodeseihin kohdistuu suuria odotuksia.
Uskon sen.
Kuule, Duncan, minun käy Lexiä hieman sääliksi.
Hän ei kestä sitä, että annat huomiosi jollekin toiselle.
Kuten aina.
- Kippis. - Kippis.
Hetkinen. Ei kippistä.
Miten niin "kuten aina"?
Sillä tavalla motivoin häntä. Aina kun hän mielestäni lepsuilee,
kuten ollessaan tyytyväinen vaivaiseen kolmen prosentin levikkinousuun,
etsin jonkun, joka ärsyttää häntä,
ja jaan tälle huomiota ja ylistystä.
Se saa hänet tavoittelemaan kiintymystäni entistä kovemmin.
Oletko tosissasi?
Tuo on kamalaa.
Ja tehokasta.
Kerran kun hän pärjäsi huonosti sisäoppilaitoksessa,
ystävystyin hänen kämppiksensä Sarahin kanssa ja vietimme yhdessä kiitospäivää.
Se tyttö oli sitten pitkästyttävä.
Hän rakasti karttoja.
Sinä vuonna Lexistä tuli luokkansa priimus.
Käytit siis minua vain manipuloidaksesi tytärtäsi?
Tiesin, että sovit täydellisesti, kun näin hänen ilmeensä
ollessasi tukehtumassa siihen skonssiin.
Alan voida pahoin.
Uskomatonta, että olinkin vain jokin nappula Duncanin pelissä.
En voi hyväksyä palkankorotusta.
Tulen aina olemaan talo lentokentän vieressä.
Muistatko sen mainitsemani kymmenen miljoonan talon?
Siinä oli merinäköala, viinikellari ja ääretön allas.
Tajuan kyllä, Teddy Thompson.
Siinä oli kuitenkin myös termiittejä, murtunut savupiippu ja mureneva perusta.
Nähdessäni tarkastusraportin tunsin jääneeni bussin alle,
koska luin sitä juuri jäädessäni bussin alle.
Tarkoitan, että komealla ulkokuorella ei ole väliä,
jos perusta on sortumassa.
Sinulla on selvästi vahva perusta.
- Onko todella? - On.
Tiesin vieväni Lexin isän huomion.
En välittänyt, koska halusin niin kovasti olla arvostettu.
Yritit sentään opettaa häntä olemaan parempi ihminen.
Ja epäonnistuin siinäkin.
En saanut häneen yhteyttä.
Hän ei edes piitannut nekrologistaan.
Koska ei ole vielä lukenut sitä.
Tai koska hän ei osaa lukea. Jommin kummin.
Duncan Wilson Rhodes oli jättiläinen kustannus-,
vitamiini- ja hehkulamppualalla.
Vaikutusvaltainen liikemies, joka menestyi elämässä
kaikilla paitsi yhdellä saralla,
elämänsä ihmissuhteissa.
Häneltä jäi tytär, ex-olympiaurheilija Alexis,
SoCal Independentin nykyinen päätoimittaja.
Alexis pyrki kovasti saamaan
sekä isänsä bisnesälyn että tämän huomion.
Vaikka hän onnistui ensiksimainitussa, jälkimmäistä hän ei ehtinyt,
koska Duncan menehtyi
ennen kuin tajusi, etteivät tilikirjat ole elämän arvon todellinen mittari.
Kas noin.
Todellinen mittari ovat suhteet toisiin ihmisiin...
Tämä ensin, koska otin sen viisi minuuttia ennen tätä.
...ja se, miten vaikutamme heihin.
Kenties jos Duncan saisi toisen tilaisuuden,
hän monipuolistaisi emotionaalista pääomaansa.
Hei, isä.
Alexis.
Pyydän anteeksi Nellin nekrologia.
Alentaisin palkkaa, mutta se on jo alle minimin.
Tee voitavasi.
Kävin myös läpi taloustilanteen,
ja uskon pystyväni nostamaan levikkiä yli kolme prosenttia.
Voisin meilata sinulle ideoitani.
Arvasin, että keksit konstin. Varaa aika sihteeriltäni.
Alexis.
Niin?
Pidän kengistäsi.
- Kengistänikö? - Niin.
Kiitos.
Ostin ne suutarilta palatsin lähelltä Wienissä.
Se oli mahtava matka.
- Muistat siis sen? - Muistan.
Söin ensi kertaa hapankaalia.
- Ja bratwurstia, eikö niin? - Niin.
- Onnistuit. - Me onnistuimme.
Kiitos, että muistutit minua arvostani.
Kuten Teddy Thompson sanoo: "Älä tyydy haaveilemaan.
Ota se haltuun."
Voisitko tehdä nekrologini loppuun? Tämä on elämäni pisin näyttö.
Mitä täällä on tekeillä?
Nämä ovat vain mukavia muistoja.
Ei. Nämä ovat tavaroita, jotka Lexi otti pois työpöydiltä.
Tämä on Jeffin perhe.
Nyt se on minun perheeni.
Tämä on kalkkunapiirrokseni, joka on tehty Dominicin pojan kädellä.
Pidän somistuksesta.
Olitte laivaston erikoisjoukoissa. Kiitos palveluksesta.
Ei kestä.
Nämä esineet kuuluvat muille työntekijöille.
Hän varasti ne.
Hyväntekijä.
- Niitä on joka työpaikalla. - Saan sietää häntä päivittäin.
- Blaa, blaa. Ei ketään. - Olet hauska.
Tiedän.
Mennäänkö lounaalle? Mikä on nimesi?
- Tina. - Mahtavaa.
Tulehan, Nina.
Ihan sama.
Käännös: Mikko Alapuro