„Teddy Thompson, najlepší realitný agent v Pasadene.
Nesnívaj.
- Vlastni.“ - Vlastni.
Tá fotka je nacapená na každom autobuse v meste.
Ironické, že aj ja som sa nacapil včera na autobus.
Nuž, „nacapený“ ti do nekrológu nedám.
„Rozčapený“? Popracujem na tom.
Máš tu čo prerábať. Kedy sa do toho dáš?
Ránko, Nell. Ešte si mi nedala na nájom.
A v tvojej časti chladničky niečo riadne páchne.
Prepáč.
Nemám už žiadne šeky ani peniaze.
A ten zápach je mix minulotýždňových polievok, čo si dám dnes na obed.
Fuj. Len si tie svoje frankensteinové polievky odstráň
po ceste do práce. A myslím, že si mala odísť asi pred 20 minútami.
Čo? Nie. Dokelu.
Takže si v podnájme?
Nemôžem ťa zastupovať.
Pred smrťou som robil na zmluve za desať miliónov.
Pracujem len s luxusnými nehnuteľnosťami.
Čo za nehnuteľnosť som ja?
Garsónka pri letisku s klesajúcou hodnotou.
Neklesá mi hodnota.
Toto treba odoslať. Ďakujem.
Sam!
- Ahoj. - Sam, upadám?
Ide o tvoju pokožku? Ak hej, mám neznačkový retinol,
ktorý ti do pondelka spáli celú tvár.
Nie, myslím to metaforicky.
Bojím sa, že mi plesnivie pivnica.
Och, zlatko. Na to krém nemám.
Som tu už rok.
- Považujú ma za prínos? - Čo? Samozrejme.
Si múdra, zábavná
a ako jediná dokážeš zdvihnúť mašinu na vodu.
Dobre, vážení, počúvajte.
Čas na poriadky.
Môj otec, vlastník a vydavateľ týchto novín
a dôvod, prečo ste všetci nažive, sem dnes príde.
Všetko musí byť dokonalé.
Nie som vystresovaná. Ani vy. Nikto nie je.
Však? Tak prečo si neočistíme stoly
od všetkých neprofesionálnych a osobných vecí?
Čo je to? „Ži, smej sa, miluj.“
Skôr: „Fuj, fuj, fuj.“
Sam, môžem si u teba odložiť pár fotiek detí?
Sú chutné a milé, čo pán Rhodes nenávidí.
- Iste. Daj sem. - Okej.
Bože.
Dennis, máte ich len pár mesiacov.
Ako to, že máš toľko fotiek?
Snažím sa zachytiť každý okamih.
- Okej. - Aha.
Tu sme ich doniesli domov.
- Zlaté. - Hej.
Tu sú prvýkrát v obývačke.
Tu prvýkrát v jedálni.
Prvýkrát na chodbe.
Okej, poklad. Vzchop sa.
- Byť rodičom nie je super. - Sam. Dennis.
Tieto fascikle budete potrebovať
na prezentáciu, ktorú som pre otca pripravila.
Máš šancu zvýšiť svoju hodnotu. Vypýtaj si fascikel.
- Nemôžem aj ja? - Nell.
Prekvapila si ma. Zakrádaš sa tu ako kostolná myš.
- Načo by ti bol fascikel? - Chcem byť na prezentácii.
Mám desaťročnú novinársku prax.
Určite by som bola prínosom.
Nell, za posledný rok
som ťa spoznala ako kamarátku Sam a moju známu a podriadenú.
Takže to neber v zlom,
ale môj otec potrebuje vidieť to najlepšie z novín a ty si...
To najhoršie.
To nebolo pekné, Mason.
Huncút jeden. Poďme, esá moje.
- Mason má fascikel? - Neviem. Prepáč.
Ešte v dlhoch – Ešte nepovýšená Ešte sa nedarí
Ešte slobodná – Ešte neistá Ešte nespokojná
Ešte nevyspelá
Ešte nažive
Dobré ráno, vážení.
Rád vás znova vidím, ak sme sa už stretli.
Fíha, parádna košeľa. Kúpime ti zrkadlo.
- Vyzlečiem si ju. - Dobrý nápad.
Rada ťa vidím, otec.
Alexis. Vyzeráš čoraz viac ako tvoja prísna starká.
A ty vyzeráš bohato, otec.
Teším sa, že môžeš posúdiť vývoj klenotu rodinnej firmy Rhodes.
Pripravila som podrobnú prezentáciu
s mojimi najlepšími ľuďmi a ich obrími fasciklami.
Sú... Sú veľmi ťažké.
Nepredbiehajme, no čitateľnosť sa nám zvýšila o tri percentá.
Tri percentá. Ako mlieko.
Áno.
Nepribližuj sa k otcovým pochúťkam.
Prepáčte, no toto pečivo je strašne suché.
Akoby som jedla kriedu.
Kto je táto osoba celá od omrviniek?
Ona len píše nekrológy. Nemá fascikel.
Stále ho mám v krku.
Popravde, prišiel som sem za ňou.
Hovorí o mne?
V poslednej dobe sa zamýšľam nad svojím dôležitým životom
a je čas si premyslieť,
čo si o mne svet prečíta, keď tu už nebudem.
Titán. Podnikateľ.
Titán všetkých podnikateľov.
Týmito slovami ma všetci opisujú.
Samozrejme. Sú pravdivé.
Hej. Vieš čo?
Skonči čokoľvek to robíš s ústami
a poďme pracovať, dobre?
Ale Nell je nepodstatná novinárka,
ak chceš niekoho dôležitejšieho, ja som k dispozícii.
Netreba, poklad.
Pohovorím si s Mel.
Teší ma, pán Rhodes.
Máte skvelé noviny.
Aj mňa teší. Síce som od teba ešte nič nečítal,
usudzujúc podľa tvojich rúk, usilovne pracuješ.
Vďaka, mám sezónny ekzém.
Takže ako to bude prebiehať?
Mám ti diktovať? Zahrať scénky?
Normálne robím prieskum, rozprávam sa s blízkymi...
Zatiahneš ich, prosím?
Povedzte mi, na čo si majú ľudia spomenúť ako prvé, keď tu už nebudete.
Fíha. Spontánnosť mi veľmi nejde.
V roku 1987
som kúpil dva z najväčších obchodov so žiarovkami v Amerike,
Žiarovka Plus a Žiarovka Stop,
a spojil som ich do jedného: Žiarovka Chalet.
Okej. To znie dobre.
Celoštátne prišlo o prácu asi 2 000 ľudí.
Určite sa všetci vrátili do škôl.
Čo je to za pach?
Pamätám si ťa. Si dospelý spolubývajúci Nell.
Za svetla vyzeráš ešte menej drsne.
A ty si jej neprístupná, rozkazovačná šéfka.
Odkiaľ máš oblek? Z hrobu Nancy Reaganovej?
Nie, ale je z jej kolekcie.
Už ti niekto povedal, že vyzeráš ako špargľa?
A ty akoby si pojedla citróny.
Ty ako niekto, kto nemôže laktózu a každému o tom hovorí.
Akoby si chcela hovoriť s mojím šéfom.
Čakám na otca. Prišiel so mnou stráviť deň. Prečo si tu ty?
Nelline zvyšky jedla.
Jej stôl je...
Niekde tam.
Ten lepkavý.
Držím palce pri záchrane trávy, či čo to robíš.
Veľa šťastia s vojnou proti drogám.
Dobre. Tak ako to znie? Už to bzučí?
Možno ešte nie, ale postupne to bude ono.
Aj môj príbeh o tom, ako som ukončil ten štrajk?
Bol to štrajk detí.
- Hej. - Okej.
Ale to znie trošku menej ako „oslava života“
a skôr ako niečo, čo hovorí zločinec, keď obete spúšťa pomaly do sopky.
Nuž, to nie je dobre. Má to byť moje posolstvo.
Takto si ma ľudia zapamätajú.
Čo mám spraviť? Buď úprimná, Mel.
Okej.
Mám byť úprimná?
Volám sa Nell.
- Mel. - Nell.
- Nell s... - Nell, Nell.
Áno.
Toto je buď prvýkrát, čo som si poplietol niekoho meno,
alebo prvýkrát, čo ma niekto opravil.
Dobre. Povedz mi ešte niečo.
Nuž, ľudia sa skôr stotožnia s niečím jednoduchším.
S ťažkosťami, ktoré niekto prekonal, s dobrom, ktoré porobil.
Samozrejme, s dobrom... To je ľahké.
- Okej. - Ako mi do nekrológu dáme nejaké dobro?
Robením dobra.
- Robením dobra. - Hej.
Jasné. Vieš čo?
Toto je najfascinujúcejší rozhovor môjho života.
Fíha.
Pokračujme v ňom.
- Poď. - Okej.
No teda... „Robením dobra.“
Ako to, že som to nevedel?
Som podľa neho fascinujúca.
„Fascinujúca.“ To povedal.
- Zvyšuje to moju hodnotu? - Tvoje susedstvo je na vzostupe.
Priprav sa platiť 12 dolárov za latéčko.
Pripravený na obed, otec?
To som. Idem s Nell.
A to je jej meno, vážení. Takže sa už nemýľme.
Pravdaže, ak chce ísť.
Viete čo? Obed znie skvele, pán Rhodes.
Ideme s mojím šoférom či tvojím?
Vaším.
Mojím.
Dobre teda. Presne, ako som to chcela a plánovala.
Prečo si ešte tu? Nemáš niekde dojčiť mandle?
Nenašiel som Nellin stôl.
Šla na obed s mojím otcom, čo je fajn.
Nezdá sa to byť fajn.
Zdá sa, že máš nejaké otcovské ťažkosti.
Čo ty vieš? Vyzeráš ako mop so študentskými dlhmi.
Ty akoby ťa vyhodili zo Sephory.
Je pár vecí, čo môžete spraviť,
aby ste boli lepším človekom a mali úctyhodný nekrológ.
Napríklad nejaká charita.
Hej. Za tie roky som dal charitám veľa.
Dokonca som dal bývalej žene svoj dom v Malibu.
Hej, to sa mi veľmi nepáčilo.
Možno by ste si charitu užili,
ak by ste dávali niekomu, koho ľúbite. Povedzte niečo.
- Peniaze. - Chcete dať peniaze peniazom?
Áno. Ako sa to dá?
Snáď tým prstom vravíte, že si želáte jednu fľašu,
inak o tú ruku prídete.
Prepáč, Cricket. Pán Rhodes je otec Lexi.
- To dáva zmysel. - Au.
Nikto sa za mňa ešte neospravedlnil, ale páči sa mi to.
Povedz, čo som spravil zle.
Keď sa k vám blíži obsluha, nadviažete očný kontakt,
pozdravíte sa a poviete niečo milé.
Dobre.
Zdravím, rád by som vám kúpil lietadlo.
- Nie, to je priveľa. - Nie?
- Príliš. - Okej.
Skôr niečo, s čím sa dá stotožniť.
Jasné.
Páni, máte balkón, z ktorého sa dá recitovať Shakespeare.
Prepáč. Nikdy... nekomentujte ženské telo.
Ale telo a lietadlo sú moje konverzačné body.
Chcete, aby sa dotyčný cítil videný a docenený.
Čo mám spraviť? Pochváliť jej topánky?
- Iste. - Hej.
Hej, to znie bezpečne. Skúste.
Páčia sa mi vaše topánky.
Ďakujem.
No vidíte.
- Vážne? Je to také ľahké? - Hej.
Nie je to výstavba školy pre sirotinec,
ale naviazali ste normálny ľudský kontakt.
Ďakujem, Nell.
Nemáte zač, pán Rhodes.
Blahoželám vám.
A vy mi dlhujete lietadlo.
Prosím, nehovor, že došla káva.
Nie je čerstvá, ale pomôže aj tak, že?
Amen.
Počkaj. Prečo si tu?
Mám prestávku.
Nepracuješ tu.
Nie počas prestávky.
Hej, nedám ti pokoj. Prečo si tu?
Sam, Edward je tu dnes ako môj právnik.
Je environmentálny právnik.
Presne tak. Práve sa súdim so smrekom.
Ale už dopracoval a práve odchádza.
Hej. Si v poriadku?
Určite je dnes deň na žalovanie stromov?
Ako sa vraví: „Na žalobu stromov nikdy nie je vhodný čas.“
Som v pohode, Sam.
Okej.
Podpíš sa do blahopriania pre Stevea.
Nepracuješ tu.
Prečo si neodišiel?
Prišiel som si po kávu
a chcel som zistiť, či nechceš, aby som ťa „zozadu objal a chytil za pupok“.
Odkazuješ na to, ako som ťa pritlačila k stene a ako sme sa horlivo bozkávali?
O nič nešlo. Zabudni. Ako ja.
Ten smiech poznám.
Ako dieťa som ho raz začula.
Keď som spadla z korčúľ.
- Na čom sa smejú? - Bingo.
Je vôbec vtipná?
Nepoznáš jej raňajkové vtipy?
Sú mňamózne.
Chcem sa ti poďakovať za poučný deň, Nell.
Ďakujem, pán Rhodes.
Pán Rhodes je môj kocúr. Pomenoval som ho po mne.
Volaj ma Duncan.
Ďakujem, Duncan.
Aj ja som mala poučný deň.
Aj ja.
Zo zrúcaniny je moderný dom v lokalite s dobrými školami.
Slovo „schopný“ na ľudí často nepoužívam,
lebo skrátka nechcem, ale musím uznať, že ty taká si.
A zdvihnem ti plat.
- Vážne? - Ó, áno.
Ďakujem, pán Rhodes.
Fíha. Teda, Duncan. Duncster?
- To si prehnala. - Duncan.
Alexis.
Áno, otec, potrebuješ ma?
Á... Isteže. V zmysle, že potrebujem tvoju kanceláriu.
Práve som Nell zvýšil plat
a potrebujeme to osláviť pri kozube so škótskou.
Obedná pijatika.
Aké rozkošné.
A vidíme sa tam o desať minúť, však?
Dobre, trkvas. Poď sem. Ideme na to.
- Teda. Teším sa... - Buď ticho.
Tomu neuveríš.
Pán Rhodes je mnou posadnutý a váži si môj názor a zvýšil mi plat.
Čo? Žartuješ?
No páni. Oslávime to.
Zaslúžiš si to. Vidím to na výlet po obchodoch ako Neiman's.
Alebo Marshalls.
Stále sme len novinárky...
V každom prípade som na teba hrdá.
Ďakujem.
- A možno, keď na teba teraz dá... - Uhm.
...by si to mohla využiť, nech si všíma aj Lexi.
Hlboko vnútri túži len po pozornosti svojho ocka.
To odmietam. Bola na mňa hnusná. Nie.
Beriem to ako „možno“. Dobre?
Premysli si to, naozaj sa o ňu bojím.
Čoraz viac pôsobí ako niekto pred zrútením.
Zdravím.
Podľa mňa vyzerá normálne.
Chutí ako drahá topánka.
Doktor mi povedal, že mi ničí pečeň, tak som ho dal zabiť.
Áno. Ste zlý, hotový kriminálnik.
Je divné tu oddychovať.
Normálne tu na mňa Lexi kričí,
uráža ma alebo na mňa kričí urážky.
Hej. Meno Rhodes nesie veľké očakávania.
To sa stavím.
Viete, Duncan, celkom mi je Lexi ľúto.
Vadí jej, že pred ňou uprednostňujete niekoho iného.
Ako vždy.
- Nazdravie. - Nazdravie.
Počkať. Nie nazdravie.
Čo myslíte tým, že „ako vždy“?
Tak ju motivujem. Vždy, keď poľaví,
ako keď sa teší z úbohého trojpercentného rastu čitateľov,
si nájdem niekoho, o kom viem, že jej bude vadiť,
ak ho zavalím chválou a pozornosťou.
Potom sa snaží ešte viac, aby si získala moju pozornosť.
To myslíte vážne?
To je otrasné.
A efektívne.
Raz, keď mala na internátnej škole horšie známky,
som sa skamarátil s jej spolubývajúcou Sarah. Strávil som s ňou vďakyvzdanie.
Bože, také nudné dievča.
Milovala mapy.
A v tom ročníku mala Lexi napokon najlepší prospech z triedy.
Takže mnou manipulujete dcéru?
Vedel som, že budeš dokonalá, keď ťa s nechuťou sledovala,
ako sa dusíš pečivom.
Asi mi bude zle.
Neverím, že som bola len figúrkou Duncanovej divnej hry.
To zvýšenie platu nemôžem prijať.
Vždy budem len garsónkou pri letisku.
Pamätáš na tú moju desaťmiliónovú zmluvu?
Zahŕňala výhľad na oceán, vínnu pivnicu, bazén.
Je mi to jasné, Teddy Thompson.
Ale boli tam aj termity, prasknutý komín a rozpadávajúce sa základy.
Keď som zbadal tú správu od statika, akoby ma zrazil autobus,
lebo som to čítal na mobile, keď ma zrazil autobus.
Au.
Nezáleží na tom, aká pozlátená si na povrchu,
ak sa ti rozpadávajú základy.
Máš dobré základy.
- Mám? - Áno.
Vedela som, že oberám Lexi o otcovu pozornosť.
Bolo mi to jedno. Len som chcela, aby ma niekto ocenil.
Ale snažila si sa ho naučiť, ako byť lepším človekom.
A ani to sa mi nepodarilo.
Vôbec ma nebral vážne.
Nezaujímal ho ani jeho nekrológ.
Lebo ho ešte nečítal.
Alebo nevie čítať. Jedno z toho.
Duncan Wilson Rhodes bol vydavateľským, vitamínovým a žiarovkovým titánom.
Bol to vplyvný podnikateľ, ktorý viedol úspešný život
vo všetkých ohľadoch, okrem jedného.
Tým boli jeho vzťahy s blízkymi.
Prežíva ho Alexis, bývala olympijská atlétka
a súčasná editorka SoCal Independent.
Alexis túžila po otcových podnikateľských schopnostiach a jeho náklonnosti.
Kým pri tom prvom uspela, to druhé sa jej získať nepodarilo,
pretože Duncan zomrel skôr,
než si stihol uvedomiť, že hodnota života sa nenachádza v účtovných knihách.
A je to.
Ale hodnota života je vo vzťahoch s ľuďmi...
Táto bude vyššie, lebo som ju vyfotil o päť minút skôr ako túto.
...a aký vplyv na nich zanecháme.
Ak by mal Duncan ešte jednu šancu,
možno by svoje emočné fondy diverzifikoval.
Zdravím, otec.
Alexis.
Chcem sa ospravedlniť za Nellin nekrológ.
Znížila by som jej plat, ale nezarába ani minimálnu mzdu.
Skús, čo sa dá.
A prechádzala som si naše knihy
a mám na viac ako trojpercentné zvýšenie čitateľnosti.
Mám pár nápadov, ktoré ti môžem poslať.
To som si aj myslel. Naplánuj stretnutie s mojou sekretárkou.
Alexis.
Áno.
Páčia sa mi tvoje topánky.
- Topánky? - Áno.
Ďakujem.
Mám ich od obuvníka pri zámku vo Viedni.
To bol krásny výlet.
- Pamätáš si ho? - Áno.
Prvýkrát som mala kyslú kapustu.
- Aj klobásu, že? - Áno.
- To si spravila ty. - My.
Ďakujem, že si mi pripomenul moju hodnotu.
Ako vraví Teddy Thompson: „Nesnívaj.
- Vlastni.“ - Vlastni.
A dopíšeš mi už nekrológ? Toto je najdlhšia obhliadka môjho života.
Čo sa to tu deje?
Toto? To je len pár milých spomienok.
Nie, toto sú... Toto sú veci, ktoré Lexi pobrala ľuďom zo stolov.
Hej. Toto je Jeffova rodina.
Teraz je moja.
A toto je moja kresba morky nakreslená rúčkou Dominicovho syna.
Parádna výzdoba.
A boli ste námorníčkou. Vďaka za vašu službu.
Som tu pre vás.
Tieto veci patria kolegom z kancelárie.
Ukradla ich.
Aká je nudná.
- V každej firme je niekto taký. - A to s ňou nesedíte.
- Blá, blá, blá. Nikto tu nie je. - Ste vtipná.
To som, však?
Poďme na obed. Ako sa voláte?
- Tina. - Krásne.
Poďme, Nina.
Nestarám sa.
Preklad titulkov: Jana Schreiberová