- Te jó ég! Duncan meghalt. - Mi? Nem, azt senki sem mondta.
Reméljük, túléli.
Igen, reméljük. Tutira.
Oké. Lexi úton van a kórházba, és Sam is elkíséri.
Mindkettejüket helyettesítenem kell. Kérem a joghurtot.
- Mi? - Ki kell adnunk egy újságot.
Kókuszos?
Légy bátor, Dennis!
Mr. Rhodes, úgy sajnálom.
Semmi baj, Nell, mert szerintem mindent értek.
- Tényleg? - Halhatatlan vagyok, maga meg boszorkány.
Hát, nem, nem igazán.
Oké, akkor mi folyik itt?
Hogy lehetnék egy mentőben, úton a kórházba,
miközben itt is vagyok magával, a dolgozók pihenőjében,
aminek régi paella szaga van?
Mióta gyászjelentéseket írok, látom a holtak szellemét. Talán örököltem.
A nagymamám látta a lelkeket, de csirkékkel is beszélt.
- És? - Előre megírtam a nekróját.
Talán ezért van itt.
Aha.
- Biztos rengeteg kérdése van. - Igen.
Miért nem gazdag?
Ezer módját ki tudnám gondolni, hogy fordíthatnám az erejét arra,
hogy jól megszedje magát.
Tudja, miért nem vagyok gazdag?
Tudja? Túl magas.
Szeretné tudni, miért nem vagyok gazdag?
Mert maga eladta alólunk az újságot,
és még a lányának sem mondta el. Tudja, mennyire összetört miatta?
Úton volt magához, hogy megállítsa, de aztán meghalt.
Végre megkattantál?
Ne most, Mason, oké?
Próbálom feldolgozni a Mr. Rhodes iránti érzéseimet.
Jaj, bocsi. Lássuk csak!
Szip-szip. Ding-dong. A pasi egy szemétláda volt. Hangyás.
Se együttérzés, se lojalitás.
Na, az a gyerek gazdag lesz.
Még Nem Léptették Elő. Még Nem Zuhanyzott.
Még Nincs Pasija. Még Nem Tudja.
Még Nem Nőtt Fel.
Még nem halott
- Sam! - Én nyertem.
Most hallottam Duncanről.
- Gyere ide! - Szörnyű!
Igen, bonyolult.
Hé, lát engem? Átlátszó vagyok? Látja az arcomat?
Bemegyek Lexihez, látnom kel, hogy van.
Nálam van a mobilja, a tárcája.
Mi kell még neki?
- A tűzőgépe. - Jaj, nem! Sam, ne!
Biztos van a kórházban is.
De ezen tanulta meg, hogy kell használni.
Frufru szomorú.
Idén annyi mindenen mentem át, és ő végig támogatott.
Én is ott akarok lenni neki.
Tudod, mit? Veled megyek.
- Tényleg? - Igen.
- Szerintem mind menjünk be Lexihez. - Jó.
- Nem. Nem megyek oda. - De igen.
Nem akarom látni a saját testemet.
Összedőlhet miattam a téridő-kontinuum.
Ez nem a Vissza a jövőbe.
Hahó?
Hahó? Hova tűnt?
Stabilizálták Duncant.
A kórházban van, műtétre készítik elő.
Ez halál fura.
Mármint a műtét. Felvágnak, aztán matatnak benned.
Ha valami fémhez érnek, felvillan az orrod. Ping!
Nincs időm elmagyarázni, hogy néz ki egy műtét.
A sportszerkesztők fele nem jött be, és ki kell derítenem, mi az a rájátszás.
Cheryl, banánt!
Túlérett. Légy bátor, Dennis!
PASADENA ROSE KÓRHÁZ
Edward!
- Hogy van Lexi? - A nővérekkel ismerkedik.
Jó. Az jó.
Nem értem, miért nem láthatom az apám lázlapját.
Az illegális lenne, szabálysértést követnék el.
Merj még egyszer sertésnek nevezni!
Teljesen ki van borulva. Miért nem csinálsz semmit?
Csinálok. Épp egy szón gondolkodom.
Keresztrejtvényezel? Meg kell nyugtatnod, megvigasztalnod Lexit.
- Igen. - Oké, szuper.
Megyek, beszélek vele.
Mondom, mi lesz.
Színkódozunk és ABC-be is rendezünk.
Mandy, tudom, hogy félsz, de ígérem, meg fogja érni.
Szia, drágám! Itt vagyok. Hozhatok neked valamit?
Van egy tűzőgéped? Ezt nem tudom használni.
Hogy van-e tűzőgépem? Nem, nincs. A francba, Nell!
Megnézem az ajándékboltban.
Quentin!
Még mindig érzelgősködik vagy kisírta magát múlt éjjel?
Nem.
Csak egy forró zuhanyra és egy reggelire volt szükségem a motelben.
Készen áll az interjúmra, Quentin?
Kösse fel a gatyáját, mert elájul az önéletrajzomtól.
A konferenciateremben találkozunk, Miss Hercules.
Miért interjúztatja Tinát?
És miért nem tudtam, hogy ez a vezetékneve?
Először is, nem figyel eléggé.
- Mi? - És van néhány üresedés
az egyik vállalatcsoportomnál.
Kiselejtezem a Socal Independent legjobb jelöltjeit.
A legjobbakat?
Akkor hazamegyek a csini blézeremért.
Sajnos a blézertől függetlenül magának semmilyen interjúja nem lesz.
Azért, mert véletlenül anyunak hívott?
Csak azért hívtam anyunak, mert pihe-puha takarót adott.
De nem, nem azért.
Hanem mert a munkáját könnyen át tudja venni egy MI.
Ja, totál azért, mert anyunak hívta.
Intéznie kell magának egy interjút!
Nell!
Most viszik Duncant műteni.
A szíve a testén kívül lesz a kövi három-hat órában.
- Fura. - Pont ennyi idő kell,
hogy kijavítsam Mason horoszkópjait. Ennyiből állnak: „szkóp, tesa”.
Maga, jöjjön!
Egy interjú?
A szíve a testén kívül repdes,
és emiatt aggódik? Nem, be kell mennünk Lexihez!
Már kezdem érteni, miért ennyire zűrös az élete.
Mert maga egy pazarló. Pazarol.
Nem pazarlok. Nagyon keményen dolgozom.
Jaj! Nagyon sokan dolgoznak keményen.
Csodás képessége van, amit sosem használ a saját javára.
Ez nem így működik.
Nem, eddig így működött, de bejöttem a képbe én, egy iparág titánja.
Majd én segítek munkát szerezni annál a tökkelütöttnél.
Azt akarja, hogy magát használva szerezzek munkát? Az nagyon önző.
Az lenne? Önző? Vagy inkább okos?
Lehet, hogy én vagyok az utolsó szelleme.
- Jesszusom, igaza van. - Pontosan.
Használjon csak ki, hogy valami jelentőségteljeset szerezzen magának!
Jó.
Interjúzni akarok.
És ha nem hagyja, mindenkinek elmondom, hogy szopizza az ujját.
Tízből egy felnőtt csinálja.
Öt perc múlva találkozunk.
Ne tisztítsa ki annyira! Nem árt, ha úgy néz ki,
mint aki autómosóban dolgozik.
Ha túl tökéletes, az interjúztató kétségbeesettnek fogja hinni.
Az is vagyok.
Egy szót se! Az veszít, aki először megszólal.
Oké, akkor kezdjük el!
Mit gondol, mi a legnagyobb gyengesége?
Amatőr.
Azt akarja, hogy degradálja a képességeit.
Tereljen egy viccel!
A gyengeségem? A tiramisu.
Nem valami jó vicc. Mondom, mit csináljon. Terüljön szét!
Foglaljon el több helyet! Mutassa meg a dominanciáját!
Igen. Még jobban! Még jobban!
Nem vízköpők vagyunk.
Oké. Beszéljük át, milyen nyitott pozícióink vannak!
Nem, nem. Maga vezesse a megbeszélést! Mondja el, miért fogja felvenni magát.
Tudja, mit? Járkáljon velem, Nell! Járkáljon!
Oké. Hadd mondjam el, miért kéne felvennie!
Erősebben!
Nem azért, mert hosszú évek tapasztalata és oknyomozói tudása áll mögöttem...
Oké, káromkodjon!
...vagy mert egy rohadt jó író vagyok.
Ez az, másszon bele az arcába!
Azért fog felvenni, mert aprópénzért kap tőlem
újságírói tapasztalatot, és mázlista, hogy egyáltalán felvehet.
És most vegye elő a ráncos hüvelykujját,
és emelje fel, hogy lássam, hogy comprende.
Azta!
Komolyan alábecsültem.
Sokkal képzettebb, mint hittem.
Azt hiszem, van is magának egy pozíciónk.
Ne mondjon semmit! Sétáljon ki!
Kisétálunk, és nem nézünk vissza.
Megcsinálta. Megcsinálta, Nell.
Igen!
Maga is beszáll. Csinálja csak! Ez az!
- Jól nyomja. - Igen.
Mi?
Istenem! Abszolút igaza volt.
Eszméletlen voltam. Miért nem csináltam még ezt?
Ez az, kislányom!
Igen. Várjon csak!
Nem, nem. Nem én vagyok a kislánya. Nem, Lexi a kislánya.
És csak most jövök rá, hogy egyszer sem kérte, hogy menjünk be hozzá.
Lexi jól van.
Menjünk a Caesars Palace-ba, és szabaduljunk rá a büfére!
Nem.
Lehetősége van látni a lányát, mielőtt talán meghal, és itt van velem?
Kettőnk közül maga a pazarló.
Ne fordítsa a szavaimat ellenem,
főleg miután azt tettem azzal a hüvelykujj-szopogatóval!
Azt mondta, használjam a magam javára, de ez nem így működik.
Maguknak segítek. És ha maga lesz az utolsó, elviszem a kórházba.
Nem megyek be a kórházba.
Nincs választása. Beül a Priusomba.
Nem ülök be egy Priusba.
A francba! Egy Priusban ülök.
Na jó. Hol van Mandy? Hahó? Látja valaki Mandyt?
Nem akarsz szünetet tartani? Hoztam neked...
- ...lufikat. - Köszönöm, Sam.
Tetszettek neki a lufik?
- Köszönöm. - Tényleg muszáj ezt?
Lexi biztos jól van.
Mandy, jelentkezz a nővérpultnál!
Tudom, hogy te loptad el az üdítőmet. Mandy, jelentkezz a nővérpultnál!
- Biztos jól van? - Nem.
Jöjjön!
Rajtam keresztül fog üzenni Lexinek.
Talán nem lesz több esélye.
Nézze, Nell! A Rhodes-család
nem cuki-muki, adjuk ki magunkból az érzéseinket-féle család.
Hosszú szünetekkel kommunikálunk, ami néha évekig is eltart.
Nincsenek éveink! Úgyhogy hadd halljam, mit mondjak Lexinek.
Jól van. Akkor azt...
Kezdjük úgy, hogy „Lex...”. Passz.
Hogyhogy „passz”? Ő az egyetlen lánya.
Nem lehet ennyire rideg és üres.
Mit vár tőlem, mit mondjak?
Hogy elszúrtam? Hogy a munkát választottam a családom helyett?
Hogy úgy telt az élete, hogy egyszer sem beszélgettünk?
Ettől majd jobban érzi magát?
Hát, ha így mondja...
Én ezt nem bírom tovább.
Azt sem tudom, ki az a nő. Teljesen megőrült.
Szerintem ő lehet Mandy.
Oké, szuper, hogy a szalvéták egy kosárban vannak.
Jó kezdet.
De könnyebb leküzdeni a szívrendszeri megbetegedést egy kis sikkel.
Legalább felnéznél a keresztrejtvényből?
Lexi szalvétát hajtogat.
Lenyűgöző.
Aztán itt átnyomod, szétteríted a farkát, és voilà.
Nem hiszem el, hogy mindent nekem kell csinálnom.
Tudod, mit? Vegyél velem pár mély levegőt!
Be, kettő, három, négy.
Fogyóban az ágytál, és több 0 negatív vér is kell.
- Nem tudok még többet adni, Sam. - Hé, gyors kérdés.
Hét betűs szó a kasmír sálra.
Mit számít az?
Pasmina. Az első albínó pónimat is így neveztem el.
És a Yentl rendezője és főszereplője? Hat betű.
Barbra. De csak két A-val.
A középsőt kivette a nevéből, amikor tudta, hogy híres lesz.
Nagyon jó vagy ebben.
- Köszönöm. - Szívesen.
Megkérdezem, van-e új hír apámról.
Jó.
Oké, most már értem a keresztrejtvényt.
Engem mindig megnyugtat, ha valamivel
leköthetem a figyelmemet, például Rubik-kockával.
És tudom, hogy Lexi is ilyen.
Egy megoldható rejtvény.
Apró győzelmek.
Ez segít ellazulni egy olyan helyzetben, amit nem irányíthatunk.
Már látom, miért illetek annyira egymáshoz.
Hadd próbáljam ki!
Hat betűs szó. A kutya ellensége.
Nem tudom.
„Háború?”
Pontosan.
És így lefelé „Hexikó”.
Üdvözöljük a PASADENA ROSE KÓRHÁZBAN
Szia!
Cricket, örülök, hogy itt vagy.
Duncan nem egyszerű eset, de Lexi mellett akarok lenni.
Plusz hotelekben nem láttam ilyen jó büfét.
- Semmi. - Te hogy vagy, drágám?
Fura egy napom van.
Az, hogy Duncan kórházba került, és hogy eladják az újságot...
elgondolkodtatott pár dolgon.
Mesélj róla, míg ezt a töltött gombát eszem!
Mindig úgy éreztem, hogy értékes a nekrológ írói munkám.
Mármint nem pénzben, mert alig fizet valamit.
De úgy, hogy én mesélem el az emberek utolsó történetét,
mintha egyfajta lezárást adtam volna nekik.
De egyáltalán nem vagyok rájuk hatással.
Persze, hogy nem.
Drágám, ők meghaltak.
Igen.
A gyászjelentés nem a holtaknak szól.
Hanem az élőknek.
Amikor Monty nekrológját olvastam, úgy éreztem, ott áll mellettem.
Mintha rajtad keresztül
még egyszer utoljára beszélhettem volna vele.
- Igen? - Igen.
Nell, ez csodálatos dolog.
Szia! Mi újság?
Most, hogy Mandy nincs itt, nagyon jól haladunk.
Szuper. Akkor talán sétálhatnál velem egyet.
Hölgyeim, tíz perc szünetet tartok.
Amúgy ő kicsoda?
...beképzelt volt.
Tudom, hogy nem volt lehetőséged beszélni apáddal a történtek előtt,
pedig sok mindent akartál mondani neki,
úgyhogy elmondhatnád nekem. Jobban érzed majd magad.
- Ez hülyeség. - Ez hülyeség.
Látja?
A Rhodesok nem beszélnek az érzéseikről.
Megértem. A Rhodesok nem beszélnek az érzéseikről.
Apám pontosan ezt mondaná.
Tényleg? És mit válaszolnál neki, ha itt lenne?
Képzeld el, hogy itt áll mellettem azzal a hülye arckifejezésével!
Kedves. Ez tényleg időpocsékolás.
Hidd el, ez nem időpocsékolás.
Jó.
Dühös vagyok, amiért eladta az újságot.
Mintha mindig is úgy gondolta volna, hogy nem tudom vezetni.
Amikor megkaptam az újságot, nem kaptam segítséget.
Azt hitte, fél év után csődbe megy.
Csak le akartam írni az adómból.
De nekem köszönhetően évek óta működik.
Kitaláltam, hogy alkalmazkodjak, és sosem adtam fel.
Egyébként az egész életem erről szólt.
És apám mindig is olyasvalakinek látott, akiről gondoskodni kell.
Soha nem látta az igazi énemet,
és azt, hogy mi mindenre vagyok képes.
És nézd meg, mit tettél!
Felépítetted az újságot és ezt a gyönyörű közösséget.
Nem hiszem el, hogy mind eljöttek apám miatt.
Nem miatta.
Miattad jöttek el.
És szerintem apád szeretné megismerni az igazi énedet.
Remélem, rendbe jön, hogy legyen rá esélye.
- Igen. - Én is, Lexi.
Összefogtunk, hogy hamarabb kiadhassuk az újságot.
Igazából én csináltam. Nagylelkű akartam lenni, de hasznavehetetlenek voltak.
Köszönöm.
Látja, Duncan?
Ezt teszem a szellemekért.
Jó hír, emberek.
Sikeres volt a műtét.
Apám rendbe fog jönni.
Tényleg?
Nem sírok, te sírsz.
Hurrá! Az élet utat tör magának.
Tetszik az új Rolex?
Apám! Jól nézel ki.
Köszönöm.
Egy kis plasztikát is csináltak, mielőtt visszaugrasztották a ketyegőt.
Örülök, hogy túlélted. Fontos mondandóm van neked.
Igazán?
Kitaláltad, mire költöd azt a sok pénzt, amit az újságért kaptunk?
Egy olasz focicsapatot veszel belőle.
Vagy celeb tequilába invesztálsz.
Felmész az űrbe.
El kell mondanom valamit, de nehéz,
úgyhogy csak kimondom.
Megvettem az újságot.
Az új tulaj árulta, és én vettem meg.
Kivettem a megtakarításaimat, és refinanszíroztam a lovamat.
És tudom, hogy szerinted rossz befektetés és rémes ötlet.
Nem, nem hiszem.
- Tényleg? - Kérlek!
Hadd halljam a részleteket!
Jó.
Sokan azt hiszik, egy újság csak a hírekről szól,
de valójában sokkal többről.
Amikor gyászjelentéseket kezdtem írni,
azt hittem, a munkám, hogy a tényekről jelentsek.
De rájöttem, hogy az egész,
mint minden jó történet, az emberekről és a kapcsolataikról szól.
A kihívásokról, amikkel szembenéztek, és hogyan emelkedtek felül rajtuk,
hogyan lettek olyanok, amit korábban elképzelni sem tudtak.
És két lap összefűzéséhez egyszerűen...
Így, és ezt nézd!
Összeházasodtak.
Minden gyászjelentéssel nemcsak mások életéről tanulok,
hanem a sajátomról is.
Ez az állás, amit egykor terhesnek éreztem, annyira hozzám nőtt,
hogy még ingyen is csinálnám.
„De szerintem mindketten egyetérthetünk, hogy a tulajdonosváltás fényében
fizetésemelést érdemlek.
Őszinte híved, Nell Serrano.”
Na, mit gondolsz?
Nagyon tetszik a kis olvasónaplód,
és abszolút egyetértek.
- Tényleg? - Igen.
Kivéve a fizetésemelés részt.
Minden pénzemet ebbe a helybe öltem, úgyhogy kizárt dolog.
De rohadt, rohadt jó újságíró vagyok,
és meggyőzlek, miért fogod meggondolni magadat.
Jaj, Nell!
Nem tudod, kivel állsz szemben.
Ezt egész nap tudnám csinálni.
Gyerekkorom óta tanulom.
Sziasztok! Azta, mekkorák vagytok!
- Köszönöm. - Köszönöm.
Szívesen.
Főnök, remélem, nem lettél túl menő ahhoz, hogy ebédelni hívjunk.
Örömmel mennék, de a házigazdánkkal van randim.
Helló, emberek!
Jó újra itt.
Jó reggelt, Mr. Rhodes.
Látom, még mindig a sötétben öltözködik.
Köszönöm, Mr. Rhodes.
Nincs mit.
Helló, apám. Rögtön jövök, csak hozom a kesztyűmet.
Hellóka, Mr. Rhodes!
Helló, Mel!
Örülök, hogy itt van.
Hogy érzi magát?
Egész jól ahhoz képest, hogy halott voltam,
és a szívem órákon keresztül a testemen kívül repdesett.
Igen, biztos fura lehetett. Gyors kérdés:
tekintve, hogy gyászjelentéseket írok,
felötlött bennem, hogy vajon emlékszik-e bármire.
Vagy látott valamit vagy valakit?
Nem. Nem igazán.
Minden elsötétült.
Mintha a semmiben lettem volna.
Szuper.
Kivéve, hogy kicsi volt.
- Értem. - És kényelmetlen.
Teljesen érthető.
Mintha egy Priusban ültem volna.
Honnan tudnám, hogy az milyen?
Várjunk csak!
Mi az?
Tekintve, hogy új hajnalra ébredt az újság, szeretném,
ha új arculatot, modernebb képet kapna.
Imádom a jó átváltozásokat.
- Remek ötlet. - Igen.
Így hát mától kezdve
a szeretett SoCal Independentünket így fogják ismerni:
a SoKúl Independent!
Nagyon hasonlít a SoCalra, csak kúlabb.
Mennyivel jobb egy ú-val.
Na, mit gondoltok?
Elég amatőrnek hangzik.
- Megbízhatatlannak. - Fake-nek.
Mert csak vicceltem!
Bevettétek!
Mert vicces főnök vagyok.
- Csak szórakoztam. - Tökéletes vicc.
Látnotok kellett volna az arcotokat!
Gyorsan telefonálnom kell egyet. Legközelebb ti szívattok meg engem.
Vicces volt. Vegyétek le!
Vegyétek le mindet!
SoKúl Independent MENNYIVEL JOBB EGY Ú-VAL!
A feliratot fordította: Győri Edina