טוב. נותרו שבע שניות,
ואדם וינאטיירי ינסה לנצח את המשחק עם שער שדה מ-47 יארד.
הוא מוכן. סנאפ, הכדור למטה, בעיטה למעלה.
הבעיטה בדרך והיא נכנסת! היא נכנסת!
הפטריוטס הם אלופי הסופרבול.
תקראו לזה גורל, תקראו לזה איך שתרצו,
אבל אתם חייבים לקרוא לניו אינגלנד פטריוטס
האלופים הלא סבירים של עולם הפוטבול.
זה נראה טוב!
והניו אינגלנד פטריוטס יהיו השושלת הראשונה של המאה ה-21.
יחגגו ויבחנו את הקבוצה הזו
כל עוד אנשים ישחקו פוטבול.
המשחק הזה הוא כמו סם.
היית עושה הכול כדי לעצור את הפחד מהפסד.
הכול.
מבזק חדשות עכשיו.
הניו אינגלנד הואשמו ברמאות וזה כתם שחור על ההצלחה שלהם.
תעשו רעש עבור בריידי הבכיין -
הסקנדל הזה בפוטבול לא ייעלם.
הקבוצה הזו חיה מספיק זמן וזכתה במספיק תארים כדי להפוך לנבל.
והוא נופל שוב.
אם הם יפסידו בסופרבול הזה, כולם ידברו על זה,
"כן, זה מה שקורה כשמכריחים אותך לשחק הוגן."
טאצ'דאון!
השושלת ממשיכה.
אף פעם אל תספידו את טום בריידי.
ביל בליצ'יק צייר את ה"מונה ליזה" שלו.
אבל עם שני אגואים ואישיויות והישגים ברמה הזו,
התנגשות הייתה בלתי נמנעת.
טום בריידי וביל בליצ'יק לא באותו הראש.
אתה יודע כמו מה זה נראה לי? זה קרב על טריטוריה.
יהיו כמה דברים שלא יהיו נהדרים.
עבדנו אצל ביל, אבל שיחקנו בשביל טום.
התקרבנו לסוף,
וניסיתי להחזיק מעמד כמה שיכולתי.
אני ג'וני פוקסבורו, לעזאזל?
הוא לא שמח. אתה עוזב כשאתה לא שמח.
השושלת הסתיימה.
לא אסכים שאנשים אחרים יפחיתו ממשהו מיוחד כל כך.
זה מושלם.
זה לא צריך להיות יותר מזה.
איך עושים היסטוריה?
מנצחים.
לא פעמיים, מנצחים שוב ושוב.
כל מה שאתה עושה כל יום נועד להשיג ניצחון.
ארון הרננדז הואשם ברצח מדרגה ראשונה -
תיהנו מזה, חברים. לא תראו את זה שוב לעולם.
בוסטון, מסצ'וסטס 21 בינואר 1994 -
בואו נחזור לבימה.
בוב קראפט נמצא שם עכשיו עם ג'יימס בוש אורתוויין.
בואו נקשיב להכרזה שלהם.
תודה לכולכם שבאתם. אני מעריך את זה.
כעת יש לי את העונג להציג בפניכם את האדם
שיהפוך לבעלים הבאים של הניו אינגלנד פטריוטס.
רוברט קראפט.
בחור מקומי מקיים את הבטחתו -
יש אנשים שחושבים שזה טיפשי להוציא כל כך הרבה כסף רק על משחק.
אבל המטרה שלי היא לעזור להביא אליפות לניו אינגלנד.
בואו נקבל את הניו אינגלנד פטריוטס שלכם!
אנחנו אזור שמקדש ערכי משפחה.
נעשה את זה השנה!
מסורות.
זו עיר הולדתי, והמשחק הזה,
הוא באמת משפיע על הנפש ועל המארג של הקהילה.
מר קראפט, מה שלומך? - טוב, ואתה?
טוב, תודה. - תשמור על עצמך.
ננצח אותם, נכון? - טוב, חיכינו לזה.
כשקנינו את הקבוצה, אני זוכר שאמרתי לעצמי...
רוברט קראפט בעלים, פטריוטס -
"ואו, יש עליי הרבה לחץ."
כי צריך להבין את אוהדי בוסטון. הם משוגעים על ספורט.
הם לא ציפו לכמות כזו של אנשים היום.
אבל זו תהיה שנה מרגשת. כולם מתלהבים.
יש שלושה דברים בטוחים בניו אינגלנד.
מוות, מיסים ולהיות אוהד ספורט של בוסטון.
או שמחרימים אותך, מעיפים אותך החוצה.
כן, מותק!
זו מדינת הפטריוטס! - כן.
כשאתה גדל בבוסטון ואתה מאבד מוצץ,
אתה מקבל את הקול הצועק שלך.
קדימה, הנה!
וכאוהדי פטריוטס, היו הרבה צעקות.
כי מה שאנשים לא מבינים
זה שהפטריוטס לא היו טובים הרבה מאוד שנים.
וסנאפ גבוה נכנס לאנד זון והם מאבדים את הכדור.
ואתה כבר רואה אכזבה בצד של הפטריוטס.
הפטריוטס הישנים לא צריכים בכלל להיות בליגה.
ככה הרגשתי.
אני מרגיש בחילה כשאני נזכר בזה, בגלל הכאב.
למה אנחנו פה??? -
תשחקו קצת הגנה. תשלחו את המעודדות לשחק בשבילכם.
זה היה מאכזב מאוד, אבל לא איבדנו תקווה.
כי היה לנו את דרו בלדסו, הקוורטרבק הכל-אמריקאי.
מספרים יפים לדרו, בעונה
לא טובה של הניו אינגלנד פטריוטס.
בלדסו הוא מספר אחת!
הוא היה הילד שלנו, המושיע שלנו.
הוא היה גבוה, הוא היה חתיך. דרו בלדסו היה החבילה השלמה.
היי, חבר'ה, זה ביג מק של מקדונלד'ס?
נכון, פרצוף של היכל התהילה לעתיד.
אפשר אחד? - זה לא יקרה, קוורטרבק.
אין מצב, לארי זרוע ארוכה. - קדימה, אפשר...
דרו היה טוב.
היה לו תותח במקום זרוע, והוא שם את הכדור איפה שהיה צריך.
בלדסו עם הזרוע המהירה שלו, יורה את הכדור, ויש לו שחקן לטאצ'דאון.
הבנתי שהוא הבחור שייקח אותנו קדימה.
אקדח הזהב -
ונתתי לו חוזה של 100 מיליון דולר
בשביל שהוא יהיה הפנים של המועדון.
כקוורטרבק, ישפטו אותי
על פי כמות המשחקים שננצח בהם, ואעשה כל שביכולתי
כדי להביא השנה אליפות לניו אינגלנד.
כולנו מקווים שזה יקרה, אבל אם זה לא יקרה בשנה הקרובה,
בבקשה, אלוהים, זה יקרה בקרוב.
ניסיתי להעניק לאוהדים שלנו תקווה,
אבל לפעמים קורים דברים
שאתה לא יכול לתכנן.
ארה"ב!
23 בספטמבר 2001 -
ועכשיו, גבירותיי ורבותיי...
הצטרפו אלינו בבקשה לדקת דומייה
לזכר קורבנות ה-11 בספטמבר.
תורידו את הכובעים!
לקראת עונת 2001,
הכובד של ה-11 בספטמבר השפיע על כולם.
באמת האמנתי שפוטבול
יהווה חלק גדול בריפוי המדינה.
תודה.
אוהדי ניו אינגלנד או תושבי בוסטון היו צריכים תקווה יותר מאי פעם.
אז סמכתי על דרו שיספק את הסחורה.
הפטריוטס נגד הניו יורק ג'טס -
וברוכים השבים. הג'טס מובילים במשחק עם תוצאה נמוכה
בניו אינגלנד, 10-3.
זה היה יום אמוציונלי מאוד ברחבי המדינה...
אנחנו עומדים מאוחדים -
כאשר ליגת הפוטבול הלאומית חזרה לפעולה.
עבור הניו אינגלנד פטריוטס,
אחרי שהם ניצחו 5 והפסידו 11 בעונה שעברה,
המועדון הזה מחפש נואשות אחר הצלחה.
בואו נזוז, צריך להכניס אחד לזון.
בואו ננצח.
אני עדיין חושב שגם השנה בניו אינגלנד, הצלחת הקבוצה הזו
תהיה תלויה בזרוע הימנית של דרו בלדסו.
דרו!
כשאתה חלק מקבוצה, הקבוצה גדולה יותר ממך.
אבל האחריות האישית שלי תמיד הייתה להיות הגבר הראשי.
דרו בלדסו קוורטרבק -
הייתי הבחור הראשי, נכון? הייתי הקוורטרבק.
הייתי הכוכב, הייתי הפנים.
כל הדברים שתמיד היו חלקי בקבוצה הזו.
תצטופפו.
בואו נכניס את הדבר הזה. אנחנו מתחילים בשתיים, תתכוננו.
במשחק ההוא שיחקנו נגד הג'טס, והיינו בפיגור.
אבל אני זוכר שהרגשתי, "מגניב, זה הזמן שלי".
אני חושב שהייתי במיטבי במצבים קשים,
ומה שאנשים אחרים אולי היו מכנים מצבי לחץ,
זה מתי שהצלחתי להתרכז.
כן, אני מרגיש ששמעתי את אותו הדבר מג'ורדן, מטייגר,
מכל האנשים האלה.
כן, רוב האנשים משווים אותי לג'ורדן, לטייגר, לדרו.
כן, אותו הדבר.
האט, האט!
בלדסו. הוא ירוץ.
קשה להסביר כמה זה היה נורא.
מעולם לא היה זמן בחיי,
כלומר, להרגיש את השליליות של ה-11 בספטמבר.
ואז הקוורטרבק הפותח המעולה שלנו.
תקוות האוהדים פוחתת.
זה היה ממש מפחיד.
הוא היה כמו בן בשבילי.
הקבוצה שלנו הייתה בהלם. כי הוא היה הפנים של הקבוצה.
טיי לאו מגן אחורי -
הוא היה המנהיג שלנו.
הוא היה קוורטרבק בשווי 100 מיליון דולר.
והוא פצוע.
בלדסו יצא הרגע על אלונקה.
כאשר דרו בלדסו הגיע לחדר המיון,
היו לי חששות כבדים.
היה לו קרע חלקי באחד העורקים.
אז ראינו שהחלל בריאה התמלא לגמרי בדם.
ללא טיפול, הוא כנראה היה מת.
ד"ר דייוויד ברגר מנתח -
לראות אותו במיטת בית החולים היה אכזרי.
הקוורטרבק הזה שאנחנו אוהבים אולי לא יחלים לעולם.
וזה קרה לו כשהוא עבד בשבילנו,
אז גם הרגשתי אחריות ענקית כלפי המשפחה שלו.
אני לא זוכרת הרבה כי הייתי מבולבלת כל כך בגלל...
מאורה בלדסו -
ההלם.
אני זוכרת שלקחתי רגע לעצמי.
והתחלתי לבכות כי חשבתי, "אני מרגישה חסרת אונים".
מה אם משהו יקרה? מה אם... כן... אני...
זה היה סוריאליסטי מאוד, למען האמת.
הפציעה הזו הייתה קצת יותר חמורה ממה שכולנו חשבנו
בזמן שצפינו במשחק אתמול. - נכון, מייק.
למעשה, היה לו לחץ כל כך חזק בחזה שהוא סיפר לבני משפחה
שזה היה הכאב הכי אינטנסיבי שהוא הרגיש אי פעם.
הוא מגיע לבית החולים, מרוקנים מהריאה שלו
כמות משמעותית של דם, אולי 1,000 מ"ל.
כשהתעוררתי, לא ממש הבנתי מה קורה,
אבל הבטתי למטה והיה לי צינור בחזה.
אני זוכר שחשבתי, "זה לא טוב".
אבל אני זוכר שחשבתי, "טוב,
בתקווה הקבוצה תוכל לשמור על המבצר,
עד שאבריא ואוכל לחזור לשם."
בדיוק כשאתה חושב שזה לא יכול להיות גרוע יותר,
שני הפסדים אחרי שתי הופעות חלשות,
הם איבדו את הקוורטרבק הכוכב שלהם.
הורידו את בלדסו עם אלונקה בסוף המשחק.
מי יודע מה חומרת הפציעה כרגע?
אתה חושב שדרו סיים את העונה בשלב הזה?
עדיין לא, אבל זה לא נראה טוב.
הפטס יתלו את תקוותיהם בטום בריידי בן ה-24,
וזו פעם ראשונה שהוא יפתח בהרכב כקוורטרבק באן-אף-אל.
אגיד לך משהו, אור הזרקורים יהיה על הבחור הזה.
בוא נראה אם הוא יכול לספק את הסחורה.
טום בריידי קוורטרבק -
הייתי הקוורטרבק המחליף.
אז המאמן בא ואמר,
"טוב, דרו בחוץ, טום, אתה נכנס לשחק.
כדאי שתהיה מוכן לשחק."
עשיתי כל מה שיכולתי כדי להיות מוכן.
ובאמת התייחסתי לאימון כאילו זה המשחק.
חשבתי, "אני לא לוקח שום סיכון".
כי, עבור המאמן בליצ'יק, אתה בפנים השבוע.
ביל בליצ'יק מאמן ראשי -
בפוטבול מקצועי, לאף אחד אין זכות על כלום, אף אחד לא מקבל כלום.
אתה חייב לצאת ולעבוד בשביל זה,
ולשחק ברמה שמתאימה למשכורת שלך.
בכל שבוע, כולנו צריכים להוכיח את עצמנו מבחינה תחרותית
זה לזה ולחברי הקבוצה שלנו.
הייתה הרבה אי-נוחות.
דרו נפצע, הקוורטרבק ששווה 100 מיליון דולר נפצע.
המורל נמוך.
וטום נושא נאום לקבוצה.
דמיאן וודי שחקן קו התקפה -
והוא אומר בעיקרון, "תאמינו בי.
בואו נעשה את זה ביחד.
אני אקרע את התחת. אתם תקרעו את התחת.
אנחנו יכולים לעשות את זה."
אבל עבורו להגיד את זה דורש הרבה אומץ.
כי, תזכור, צריך להרוויח אמון.
מה הוא עשה כדי להרוויח אותו?
תדמיינו שהייתם אומרים את זה לווילי מקגינסט
או לטדי ברוסקי... כל הוותיקים.
טום אסף אותנו מסביבו ואני זוכר שחשבתי,
"תראו את הילד הזה. הוא מנסה". כן.
טדי ברוסקי ליינבקר -
קדימה, התקפה באזור האדום.
שבעה על שבעה.
כל מי שאומר, "כן, ידענו שטום יוביל אותנו לניצחון".
זה בולשיט. כלומר, בחייכם.
הבחור הזה אף פעם לא עשה משהו בשבילנו.
אני לא סובל את זה. תעשה את זה שוב. תצטופפו ותעשה את זה שוב, בריידי.
מהאימון הראשון והלאה, זה היה,
"אתה יכול להוביל את ההצטופפות? אתה יכול לתפוס את ההתקפה?"
לפעמים הוא לא ידע מה הוא עושה.
לעזאזל. הנה. הגנה.
היי, תקשיבו. עכשיו אנחנו מנצחים במשחק.
טוב, בואו נתכונן. בואו נתכונן.
באותה התקופה, ההגנה שלטה בקבוצה.
אנחנו היינו הבסיס.
אני זוכר שאספתי את ההגנה ואמרתי,
"תראו, בשבוע הבא אסור לנו לוותר על נקודות. פשוט אסור."
וילי מקגינסט ליינבקר -
"וברגע שהכדור יעבור אחורה, המהלך הראשון של המשחק
הוא לתת למישהו אגרוף בפה."
הגיע הזמן.
והוא נפל.
כן! - הוא כמעט הוריד לו את הראש.
הפטריוטס נגד האינדיאנפוליס קולטס 30 בספטמבר 2001 -
על זה אנחנו מדברים!
בואו נעשה את זה.
מאנינג. נחטף!
אוטיס סמית'!
יש לסמית' מרחב תנועה.
סמית' נכנס לאנד זון.
טאצ'דאון, ניו אינגלנד!
זו הייתה אותה ההגנה כמו בשבוע שעבר, אבל נראינו והרגשנו שונה.
לפעמים טרגדיה מאחדת קהילה.
לוייר מילוי סייפטי -
מאחדת קבוצה.
ככל שהמצב של דרו בלדסו היה גרוע,
זה הכריח את ההגנה להעלות הילוך ולשחק כקבוצה.
כמה אתה מתרשם מההגנה של הפטריוטס?
הם יצאו נרגשים מאוד.
היה אפשר להבחין בהבדל מההתחלה.
הם להוטים. עכשיו הם צריכים לטפל בהתקפה.
היי, קדימה. קדימה, התקפה!
כל פעם שאתה מנסה לפתח קוורטרבק, אתה מרסן אותו.
והוא צריך להרוויח את הזכות שתרפה את האחיזה.
טום, הוא לא הגיע. הוא עדיין לא שם.
אז לא התכוונו לסטות מתוכנית המשחק.
זריקה. לאנטואן סמית' יש מרחב תנועה.
סמית' ליד הקו!
נכנס לקו ה-10 יארד!
טום עשה מהלכים שהוא היה צריך לעשות.
והכי חשוב, הוא לא סיכן את הקבוצה והוא לא איבד את הכדור.
הם מוסרים את הכדור לסמית'. יש לו פתח.
טאצ'דאון, ניו אינגלנד!
פעם ראשונה שטום בריידי פותח בהרכב. הניצחון הראשון של טום בריידי.
כיסחנו אותם.
לא כיסחנו אותם כי הייתי איזה קוורטרבק מעולה.
כיסחנו אותם כי ההגנה שלנו שיחקה נהדר,
והצלחנו לרוץ עם הכדור.
הם לא שמו עליו יותר מדי ציפיות, הוא לא שם על עצמו יותר מדי ציפיות,
כי הוא לא היה טום הזה.
אתה יודע.
הוא לא היה טום בריידי, הגדול בכל הזמנים.
הוא רק טום.
שנה לפני כן אן-אף-אל קומביין 2000 -
באותה התקופה, הוא לא הימם אותך כשהוא פשט את החולצה.
בכלל לא.
כשהסתכלת עליו חשבת, "טוב".
הוא הגיע כטירון לא מוכר.
אני זוכר שהרושם הראשוני שלי ממנו היה שהוא איטי.
הוא נראה מוזר, כמו גור ג'ירפה שמתרוצץ לו.
אז לא היה משהו יוצא דופן מבחינה גופנית בטום.
דייוויד נוג'נט שחקן קן הגנה -
טום ואני הגענו לאן-אף-אל ביחד.
היינו סתם טירונים, בתחתית הסולם,
אז התקרבנו מאוד כי התאמנו ביחד
כל יום
בניסיון להרוויח את הזכות להיות שם.
מחנה אימונים 2000 -
קדימה, תסתדרו בשורה.
תכניסו את 11 לשם.
אז בזמן מחנה האימונים, טום לא הצליח לבצע הרבה סנאפים.
הוא היה הקוורטרבק הרביעי שלנו.
ובאותו הרגע, אם אני כן לחלוטין,
לא חשבתי שהיה לו סיכוי טוב.
טוב, טום, אתה נכנס. קדימה.
הוא היה כמו כלבלב קטן ונלהב.
מהרגע שהוא הגיע לשם, הוא תמיד היה חיובי ואופטימי מאוד.
לפעמים אפילו יותר מדי.
אז היינו מותחים אותו קצת.
זה היה סוג של טקס חניכה.
מה היו חלק מהמתיחות שעשיתם לכלבלב?
טוב, אז, האף-בי-איי,
אם עומד להתרחש שוד בנק,
יש להם דיו מיוחד שאי אפשר לראות.
אז הם שמים אותו על הכסף.
ואי אפשר לראות אותו, עד שהוא נרטב קצת.
אז רק קצת זיעה בידיים.
ואז זה קבוע.
אז הצלחנו להשיג כמה דברים כאלה מהאף-בי-איי,
ומילאנו את הגרביים של טומי בהם.
הוא הולך לאימון. כפות הרגליים שלו מזיעות.
והוא חוזר וכפות הרגליים שלו היו בצבע סגול בהיר במשך שבועות.
אני לא יודע מי זה היה, אבל לא אספר.
כל חבריי לקבוצה, הם עזרו לי להתבגר.
הגעתי לשם כפרחח קטן והם הכניסו אותי לקבוצה שלהם.
זה היה, "הבחור הזה הוא רק טירון.
נתנהג אליך מגעיל במשך שנה ואז זה יהיה מאחוריך."
הוא מעולם לא היווה איום, טוב?
זה לא הבחור שחששתי ממנו.
זה המלון שלי, ופה אני שוהה בחודשים האחרונים.
הפטריוטס שמים את כל הטירונים
במיקום נפלא שנקרא מוטל האנד זון.
וזו הייתה תחנת דלק.
זה הנוף הפסטורלי שלי...
של משאית ופח אשפה.
כן, זה היה כיף מאוד.
לא האמנתי שזה האן-אף-אל.
חיכיתי לצאת משם.
אז כשגיליתי שהתקבלתי לקבוצה,
אני יושב שם וחושב, "אני חייב למצוא מקום לגור בו עכשיו".
ושמעתי דפיקה בדלת וזה היה בריידי.
והוא נכנס ומתיישב על המיטה ואומר,
"רק רציתי להגיד לך שהתקבלתי לקבוצה."
אמרתי, "באמת? זה נהדר. גם אני בדיוק התקבלתי לקבוצה".
והוא אמר, "תקשיב, בדיוק קניתי בית משותף מטיי לאו.
תרצה לגור בו איתי?"
הנה החתיך.
הגבר. האיש האכזרי ביותר בעולם. כמו שטייסון היה אומר.
הוא הבעלים של הארמון הזה.
כשמכרתי את זה לטום, ידעתי שהוא לא הרוויח שום כסף.
אז חשבתי, "אני צריך להעביר את זה לבחורים הצעירים".
הם לא מרוויחים מספיק כסף. הם רק מנסים לשרוד.
השארתי את הריהוט, את המזרנים, את הכול.
כאן נמצא האזור המשופצר שלנו.
זה היה הבית הקודם של טיי לאו, והוא שפצר אותו.
זה היה כמו "אם-טי-וי קריבס".
והחלק הכי טוב נמצא פה.
סיימתי לסדר את המרתף יפה, שמתי שם את הטלוויזיה.
לא היו מסכים שטוחים אז, אבל זה היה נראה כמו מסך שטוח.
זו הייתה טלוויזיה גדולה שהייתה מחוברת לקיר,
אבל סידרתי את זה כמו שצריך.
בוא נאמר כך, הוצאתי 150,000 דולר.
זו הסיבה שאתקשר אליו עכשיו אחרי שנסיים,
כי זה 150,000 דולר.
טום חייב לי 150,000 דולר.
הוא מדבר שטויות.
טיי הונה אותי.
ואז טיי חושב, "הבאתי לך מתנה גדולה".
ואני אמרתי, "טיי, שילמתי יותר מדי".
אני אוהב את טיי למוות, אבל לא, לא נתת לי עסקה טובה, טיי.
תפסיק עם השטויות האלה.
זה החדר של טום.
זו בקתת האהבה.
אני סתם צוחק, אימא. זה לא.
פה אני עומד לכסח לו את הצורה.
אני מאמין שזה היה מהלך מוצלח.
העובדה שהכיתי אותו הייתה מהלך מוצלח.
הוא היה במישיגן ואני הייתי בפרדו
ולכן בהחלט שיחקנו זה נגד זה בקולג'.
וכשהפכנו לשותפים, תמיד מצאנו דרכים להתחרות.
זו הפעם הראשונה שבאמת ראיתי
את המפלצת התחרותית המטורפת שיוצאת החוצה.
אני זוכר שיום אחד, הוא יצא וקנה את הנינטנדו הישן בחנות משכון.
ולא היינו גיימרים גדולים,
אבל היה משחק אחד במיוחד, "טקמו בול".
טקמו בול שחקן 1 - 2 שחקנים -
שיחקנו במשחק המטופש הזה כל סוף השבוע.
ומי שניצח בטורניר עד סוף השבוע
הוכרז כאלוף הבית.
תמיד היה לנו עונש למפסיד.
אם היה קיץ,
מי שהפסיד היה צריך לעשות כלים כל הסופ"ש.
אם היה חורף,
מי שהפסיד היה צריך לרוץ בעירום מסביב למפרצון.
גם קר בחוץ.
אם הוא הפסיד במשחק,
הוא עבר מאפס ל-100 מהר מאוד.
הוא הפך לאדם אחר.
מוכן, למטה. האט, האט.
הוא לא רצה להפסיד.
טאצ'דאון.
והוא גילה שאם אתה רוקע על הרצפה חזק מספיק
זה מאתחל את המערכת.
טאצ'דאון! -
אז אם הוא ידע שהוא עומד להפסיד, הוא לא קיבל את זה,
והוא היה רוקע על הרצפה ומתחיל את המשחק מההתחלה.
זה קרה שוב ושוב.
היו לנו שקעים בקיר כי הוא לקח את השלט
וזרק אותו בכל הכוח על הקיר.
הוא היה כמו אדם משוגע.
יש לי קצת מזג חם.
לא אהבתי להפסיד, ולא אהבתי להפסיד ב"טקמו בול".
לא אהבתי להפסיד בזריקת חיצים.
לא אהבתי להפסיד נקודה, אני עדיין לא אוהב להפסיד.
אם אני משחק, אני משחק בשביל לנצח.
וכשהיה מדובר בפוטבול,
הוא לקח את זה לרמה אחרת שמעולם לא ראיתי.
הוא היה הגיבוי של הגיבוי של הגיבוי.
אבל הוא רצה לפתוח בהרכב.
טום אמר לי, "כשהרגע שלי יגיע,
אהיה מוכן לזה."
תפיסה נהדרת של בראון.
וזה דאון ראשון של ניו אינגלנד, בתוך ה-30.
הפטריוטס נגד הסן דייגו צ'רג'רס 14 באוקטובר 2001 -
הצ'רג'רס מובילים על הפטס ברבע הרביעי.
אין דרו בלדסו שיבוא ויציל את היום.
הכול תלוי בזרוע הימנית של טום בריידי.
בוטלג. בריידי זורק. הוא פנוי לגמרי! טאצ'דאון!
ניו אינגלנד מצליחה.
קאמבק ברבע הרביעי.
ראינו את טום בריידי גדל מול העיניים שלנו
והעיניים של יותר מ-60,000 אנשים פה בפוקסבורו.
היום טום בריידי והפטריוטס היו טובים למדי.
כולנו ראינו את אותו הדבר, קבוצה שונה עם חוצפה
שלא נראתה פה הרבה הרבה זמן.
מחר זה יתפתח
לקטע של בריידי נגד בלדסו. הם כבר מדברים על זה.
למה אתה מנסה להתחיל מחלוקת על קוורטרבקים?
האמת שאני לא...
כן, אתה כן. אני מסכים איתו. - כן, אתה כן.
התנהגת כמו... פרובוקטור. - נכון, זה נכון.
בלדסו הוא הקוורטרבק הפותח. - זה מה שאתה עושה.
הנחיית טלוויזיה. או הנחיית תוכניות אירוח. - יש משהו לא בסדר עם זה?
אני עונה על שאלה שהוא שאל אותי. - לא, זה העניין.
אז פשוט תגיד, "ניסיתי להסית
כי זו טלוויזיה טובה." זו התשובה.
זו התשובה, בוב. אין תשובה אחרת.
כי אתה יודע בליבך,
אלא אם באמת השתגעת לגמרי,
שאין בעיה, בלדסו יהיה הקוורטרבק ברגע שהוא יהיה מוכן לשחק.
ואתה יודע מה? טום בריידי יודע את זה.
כן. - בריידי יודע את זה.
טוב, פתחתי בהרכב במשחקים, אז...
אחרי המשחק ההוא, ידענו שהוא מסוגל לזה.
אבל עדיין, הוא לא דרו.
מה אתה אומר? זה טיפוסי. - עסקים כרגיל?
זה לוייר מילוי טיפוסי.
אני זוכר אותי, את טום ואת לוייר מילוי.
הלכנו לארוחת ערב ביחד, וטום אמר,
"היי." משום מקום, "לא אוותר על המקום שלי".
זהו זה, הוא אמר, "לא אוותר על המקום שלי".
אז אני ולוייר, מצד שני, אמרנו,
"טוב, בחור צעיר. זו הגישה."
טוב. זו הגישה, ילד. טוב. שמענו אותך.
לוייר ואני הסתכלנו זה על זה ואמרנו,
"לעזאזל. כשדרו יחזור, הוא יחזור לספסל."
חשבנו, "תסתום את הפה",
אתה מבין? "זו הקבוצה של דרו".
זה האן-אף-אל, חבר.
אתה חוזר לספסל.
אחר צהריים טובים, אני ד"ר זרינס, אני הרופא של הפטריוטס.
החדשות היום הן ש... אנחנו מאשרים לדרו לשחק.
ואנחנו יודעים שזה יעלה שאלות.
כמה אתה מרגיש מוכן לשחק? פיזית? מנטלית? הכול.
אני מת לחזור. אני...
אני מרגיש בריא.
מאז שהייתי טירון, פתחתי בהרכב,
ו... אני מצפה לפתוח שוב בהרכב.
תודה, חבר'ה. דרו, תודה רבה.
הייתי בדרכי חזרה מבית החולים, ואני זוכר שהתקשרתי לבליצ'יק,
ואמרתי, "היי, קיבלתי אישור רפואי. אני מוכן לפעולה".
התגובה שלו הייתה, "טוב, תחזור לפה ונראה מה יקרה".
חשבתי שהוא יתרגש קצת יותר שקיבלתי אישור רפואי
משנראה שהוא היה בטלפון.
זה היה הסימן הראשון ש"אולי זה לא עובד
ככה שאני פשוט חוזר ומתחיל לשחק שוב."
דרו צריך לנקוט בכמה צעדים
בדרך חזרה מ... מפציעה ממושכת.
עברו שבעה שבועות,
והוא נקט בכמה מהצעדים האלה, ויש עוד צעדים שהוא צריך לנקוט בהם,
ואנחנו נעריך את ההתקדמות עם הזמן.
אז בשלב הזה, טום הוא הקוורטרבק הפותח?
טום יקבל את רוב ההזדמנויות עם ההתקפה כפי שהוא עשה עד עכשיו.
אנחנו מצפים שטום יפתח בהרכב ביום ראשון נגד סנט לואיס, נכון.
כשביל בליצ'יק קיבל את ההחלטה הזו,
אני חושב שאנשים בתקשורת, הופתענו.
זה דרו בלדסו, זה הקוורטרבק הכוכב.
כולם מחכים שהוא יחזור.
ואז כשהוא יהיה מוכן, הוא יקבל את התפקיד שלו בחזרה.
זה מה שציפינו שיקרה.
ידברו על ההחלטה הזו בשבועות הקרובים.
אתה חושב? - נראה לי.
טוב.
כלל האצבע הלא כתוב תמיד היה,
אם שחקן נפצע, הוא לא יכול לאבד את עבודתו.
בייחוד אם אתה דרו בלדסו, הקוורטרבק הפותח של הפטריוטס.
אני חושבת שכולם הניחו שכשהוא יחזור התפקיד יהיה שלו שוב.
דרו לא שיחק כבר כמה שבועות.
וטום, הוא שיחק במי יודע כמה משחקים.
בשלב הזה טום היה
השחקן הטוב ביותר שיכול להוביל את ההתקפה שלנו.
דרו בלדסו 11 -
רק שתף את המחשבות שלך על ההכרזה של המאמן בליצ'יק.
אתה פגוע, מתוסכל או איך אתה מרגיש?
שאלה הבאה.
יש לך מושג מה צריך לקרות
כדי שהמצב הזה ישתנה? - לא.
צפית את זה, דרו?
אומר כך, אני מצפה להזדמנות להתחרות על התפקיד שלי.
טוב, חבר'ה, זה הכול להיום.
תודה, דרו. אנחנו מעריכים את זה. - תודה, דרו.
טום בריידי 12 -
זה היה רגע קשה.
אני זוכר שאמרתי למאורה,
"הם יתנו לטום להמשיך לשחק.
אני לא יודע מה אעשה. כדאי שפשוט אפרוש?
שילכו לעזאזל."
כעסתי.
הפטריוטס הביאו אותו בגיל 21.
והוא בנה את הקבוצה הזו, את המועדון הזה.
שמכה אחת תשנה הכול.
לא יודעת, ראיתי שאין נאמנות.
כאשר דרו קיבל אישור רפואי וביל לא החזיר אותו להרכב...
לא הרגשתי טוב בקשר לזה.
והרגשתי שלא התייחסו לדרו בצורה הוגנת.
אנשים שהיו נאמנים אלינו הם כמו משפחה.
ודרו באמת היה כמו בן חמישי בשביל אבא שלי.
ג'ונתן קראפט נשיא, קבוצת קראפט -
וראיתי שהוא מתייסר בגלל העניין הזה עם דרו.
אבא שלי רק יכול היה לדמיין איך זה אכל את דרו מבפנים,
והוא חיבב אותו כל כך,
אז זה היה עוד יותר קשה.
דרו בא לפגוש אותי,
וניהלנו שיחה ארוכה ואמרתי, "אדבר עם ביל".
כמאמנים, ידענו שזו תהיה שיחה קשה.
מערכת היחסים בין דרו למשפחת קראפט הייתה קרובה מאוד.
דרו היה חלק גדול מהצלת המועדון הזה.
הוא היה התקווה, לא רק של האוהדים, של המועדון, של משפחת קראפט...
סקוט פיולי סגן נשיא צוות השחקנים -
נכון? הם עשו השקעה עצומה.
אז עבור רוברט, זה היה יותר מחילוף של שחקנים.
הוא הביע את אכזבתו, אבל בסוף הוא אמר,
"תקשיבו, אם אתם מאמינים בזה,
אם ככה זה עומד להיות, זה צריך להתבצע כמו שצריך."
חזרתי ונפגשתי עם דרו במשרד שלי,
ואמרתי, "תראה, דרו, אני יכול להגיד לו שאני רוצה שאתה תפתח בהרכב.
אם הוא לא רוצה לעשות את זה, זה לא יעבוד לטובתך או לטובתי."
לכל הפחות, אולי הוא יפשל, ואוכל להאשים אותו.
ידענו שנצטרך לקחת אחריות.
ואני זוכר שאמרתי לביל, "אנחנו צריכים להיות זהירים.
בגלל מה שדרו העניק לארגון הזה,
מה שהוא העניק לאוהדים, התקווה שהוא העניק לכל כך הרבה אנשים.
אם לא נטפל בזה כמו שצריך, כבר היינו בסרט הזה."
עשר שנים מוקדם יותר קליבלנד, אוהיו -
אז תתכבדו.
ביל בליצ'יק מאמן ראשי -
אני לא בחור של קפה, אז אני לא יודע איך להכין קפה.
הרבה לפני שביל היה בפטריוטס,
הוא היה המאמן הראשי של הקליבלנד בראונס.
אין פה הרבה דברים.
ולא הראינו...
הוא התחיל להפוך למאמן צעיר וגאון
שהיה לו עתיד מזהיר, אבל היה חיכוך
כי ביל רצה לוותר על תקוות העיר, ברני קוסאר.
והנה ברני קוסאר וההתקפה שלו.
ברני לא היה סתם קוורטרבק, הוא היה אייקון.
הוא היה מאוהיו, אז הוא היה בחור מקומי, הוא היה אוהד של הבראונס.
ברני קוסאר. שחקן פנוי. טאצ'דאון!
ברניבול -
הייתה לו קריירה טובה מאוד,
אבל הוא התחיל לפשל.
קוסאר. נופל. וקוסאר צולע.
ברני שבר את הקרסול.
וכשהוא חזר, הוא היה פחות מהיר ממה שהוא היה בעבר.
זה היה מכוער.
ביל החליט שבשביל שהבראונס יתקדמו,
זה חייב להיות בלי ברני.
זה כואב, אבל אני מסכים ב-100 אחוז...
ארט מודל בעלים, בראונס -
עם ביל והצוות שלו שצריך ללכת בכיוון חדש.
בעיקרון, אני חושב שזה הסתכם בירידה בכישורים הפיזיים שלו.
הייתי אז בצוות בקליבלנד.
וידענו שזו ההחלטה הנכונה,
אבל לא היה לנו פתרון נהדר לבעיה.
כרגע אני חושב שממש צריך להטיל ספק בהחלטה של ביל בליצ'יק
לוותר על ברני קוסאר בשבוע שעבר.
בהופעה הראשונה של טוד פילקוקס בהרכב הפותח הוא איבד ארבעה כדורים.
ברני מפוטר -
לא היה לנו שחקן פותח כוכב ברמה של האן-אף-אל,
וביל חטף על זה.
הוא נוראי. היה לי מינוי עונתי ולא הלכתי למשחק אחד.
אני בהלם. אני חושבת שהיה צריך לפטר את בליצ'יק.
הייתי הרוסה. אני לא יודעת מה בליצ'יק ומודל חושבים לעצמם.
אני חושב שהדגלים בקליבלנד בחצי התורן.
ברני, אנחנו אוהבים אותך -
היו אנשים שהפגינו.
ביל קיבל איומים, הבראונס קיבלו איומים.
ביל היה צריך להציב שוטרים בכניסה לשכונה שהם גרו בה.
זה היה לו קשה, אבל יותר קשה למשפחה שלו.
אני לא קוראת עיתונים או מקשיבה לרדיו
או לטלוויזיה.
ואני פשוט מודאגת מביל כבעל, ואני לא מתמקדת תמיד בעבודה שלו.
דבי בליצ'יק -
אנחנו ממש מנסים לדאוג לכך שהילדים לא ירגישו את הלחץ.
אבל זה נהיה קשה יותר כי הם בבית הספר,
הם נוסעים באוטובוס, הם שומעים הרבה דברים.
הוא יכול היה פשוט לתקוע סכין בגב של הקהילה
ולסובב אותו.
לאיש הזה לעולם לא יהיה מקום להתחבא בו
שלא נמצא אותו ונתעלל בו עד ליומו האחרון.
זה היה אישי עבור האנשים בקליבלנד.
ולאחר שנתיים, כאשר ארט הודיע
שהקבוצה עוברת, המצב התפוצץ.
שלוש, שתיים, אחת...
זה בהחלט היה יום קשה עבור ארט מודל,
כאשר תלו בובות של מודל והמאמן ביל בליצ'יק.
זה נתן לאוהדים הזדמנות לשחרר כעס עצור.
ביל חייב ללכת.
זה היה מצב מתוח.
ובסוף בליצ'יק פוטר.
שש שנים מאוחר יותר פוקסבורו, מסצ'וסטס -
דרו בלדסו קיבל אישור רפואי לשחק ביום ראשון,
אבל בלדסו לא קיבל אישור לפתוח מהמאמן הראשי ביל בליצ'יק.
המחליף של בלדסו, טום בריידי, הוביל את הפטס
לחמישה ניצחונות ושני הפסדים כשחקן פותח, ויישאר כזה עבור ניו אינגלנד.
ההחלטה בקשר לדרו בלדסו
הזכירה לנו את הסיפור עם ברני קוסאר.
וביל לא פקפק או הטיל ספק בעצמו,
אבל הוא בהחלט ידע כמה המצב עדין.
בסדר.
עבור צוות האימון, אם היינו נכשלים,
הקריירה שלנו בפטריוטס כנראה הייתה מסתיימת.
הפטריוטס נגד הסנט לואיס ראמס 18 בנובמבר 2001 -
הפטריוטס עם חמישה ניצחונות הם הפתעה בחטיבת הפוטבול האמריקאית.
אבל מה שאפילו יותר מפתיע מהריצה שלהם זו הדרך שהם עשו את זה.
ללא דרו בלדסו.
דרו בלדסו חזר לרשימת השחקנים הכשירים,
אבל הקוורטרבק הפותח הוא עדיין טום בריידי.
דרו!
דרו אתה עדיין מספר אחת!! -
למה אתם מצלמים אותי?
כי אתה קוורטרבק טוב למדי.
אני מעריך את זה.
אני גם חושב ככה, אני רק צריך לחזור למגרש.
לקבל את ההחלטה הזו, ולבחור בילד הזה, טום בריידי...
אני חושבת שגילינו את האומץ של ביל בליצ'יק, אם תרצה.
הייתה לו תקופה מאוד מאכזבת בקליבלנד.
הרקורד שלו היה 11-5 בשנה לפני כן בניו אינגלנד.
זה לא כאילו שהבחור הזה הימם את העולם.
הוא לא היה בין המאמנים המכובדים.
לא היה לו מרחב לטעויות.
הדבר היחיד שיש לך בליגת הפוטבול הלאומית
הוא השם שלך והמוניטין שלך ואתה מרוויח אותו, מה שזה לא יהיה.
זה מגיע בהרבה שלבים שונים, אבל ככה זה עבור כולנו.
הערב, טום בריידי חייב להיות המופע הכי גדול בעיר.
נחטף!
הוא זרק את הכדור ישר לידיים של הליינבקר הפנימי.
לעזאזל!
ואפילו לא ראיתי תופס באזור.
טום בריידי מנסה להכריח מהלך כשהוא לא צריך לעשות את זה.
זה חלק מתהליך הלמידה של קוורטרבק צעיר.
בריידי מתקדם. זורק את הכדור.
נחטף שוב!
כשצפיתי במשחק ההוא, הרגשתי שביל אכזב אותנו.
היו אנשים שאמרו שהשיפוט שלי גרוע
כי לא פתחתי בהרכב עם בחור כמו דרו בלדסו.
הם קראו לי מטורף. "איזו טעות."
התוצאה הסופית, סנט לואיס, 24, ניו אינגלנד, 17.
וחזרנו לשוויון בניצחונות ובהפסדים עבור הניו אינגלנד פטריוטס.
ביל ואני היינו תחת לחץ.
וההחלטות שעמדנו לקבל
עמדו לקבוע את עתיד הפוטבול בניו אינגלנד
בעשרים השנים הבאות.
תרגום כתוביות: יעל אביבי