2000 M. NFL ŠAUKIMAI
Laba diena.
Sveiki atvykę į pirmuosius naujojo tūkstantmečio NFL koledžo šaukimus.
Dėkojame visiems sirgaliams, kurie šiandien čia susirinko.
Ačiū, kad atvykote. Esame dėkingi...
Pamenu šaukimų dieną.
Žiūrėjau namuose su tėvais.
Šiuose šaukimuose matėme gal 7 ar 8 įžaidėjus.
Žinojau, nebūsiu pirmuoju pasirinkimu.
Tikėjausi būti pakviestas antrajame ar trečiajame rate.
Atėjo trečiasis ratas, ir nieko.
TOMAS BREIDIS ĮŽAIDĖJAS
Matei, kokios komandos ruošiasi rinktis,
matei įžaidėjus,
su kuo buvau lyginamas.
Daugelis jų po truputį dingo iš lentos.
„Jets“ renkasi įžaidėją Čadą Peningtoną iš Maršalo universiteto.
Šaukimai prasidėjo,
ir mes turėjome tik tokį seną televizorių...
NENSĖ BREIDĖ TOMO SESUO
...ir laukėme, laukėme.
San Fransisko „49ers“ pasirenka įžaidėją
vietinį vyruką Džiovanį Karmazį.
Pitsburgo „Steelers“ penktajame rate pasirenka Ty Martiną,
įžaidėją iš Tenesio universiteto.
Prasideda penktasis ratas, o jo vis dar niekas nepasirinkę,
ir imame galvoti: „Kurių galų?“
Jis sako: „Turiu dingti iš čia.“
Apėjau kvartalą, laikydamas beisbolo lazdą,
daužiau ją rankose, tiesiog...
galvodamas, kas bus, jei manęs nepasirinks.
Tai kainuoja daug nervų daugybei futbolo žaidėjų,
kurie laukia, ar bus pakviesti.
Vieni tikisi telefono skambučio,
kiti – išgirsti savo vardą per artimiausias valandas.
Tais metais
per šaukimus, viena iš pozicijų, kurios mums nebūtinai reikėjo...
SKOTIS PIOLIS VICEPREZIDENTAS
...buvo įžaidėjo.
- Kiek laiko turime? - Tik minutę dvidešimt.
- Minutę dvidešimt. - Pirmyn.
Gerai. Paimsime, kas bus.
Paimsime? Paimsime.
Žinot, mes prieš jį pakvietėme daug kitų žaidėjų,
bet prasidėjus šeštajam ratui,
pažvelgėme į lentą, o ten likęs tik Breidis.
Galvojau, ką mums daryti.
Taip, įžaidėjo mums nereikia,
bet jis buvo geriausias iš likusių žaidėjų.
Užtikrink, kad būtų patvirtinta laiku ir viską, Džimi D.
- Pateikti? - Taip.
Gerai, štai.
Mes sėdėjome ant sofos svetainėje,
ir pagaliau mums paskambino ir pranešė, kad Bilas Beličikas nori pasikalbėti.
Sveikinu.
BILAS BELIČIKAS VYR. TRENERIS
Džiaugiamės, kad prisijungsi. Atsiprašome, kad teko palaukti.
„Galime pakalbėt su Tomiu?“
Pakviečiau jį prie telefono, ir...
jis tapo „Patriots“ komandos nariu, ir šeima tuo labai džiaugėsi.
Tarp šešių paskutiniųjų pasirinkimų,
199-uoju pasirinkimu Tomas Breidis keliauja į Naujosios Anglijos „Patriots“.
Tėtis atidarė šampano butelį.
Buvau labai laimingas.
Mums nebuvo svarbu, kas pakvies, kelintu kvietimu,
nors, jei ką, 199 – geras skaičius.
Štai. Palaikyk 10 sekundžių.
Pamenu pirmąją dieną.
Esu tikras, nė vienas iš vyrukų negalvojo,
kad šeštajame rate pakviestas žaidėjas užsilaikys komandoje.
Pamenu, atėjo jaunas, liesas, ištįsęs vaikis
ir sako: „Pone Kraftai, aš esu Tomas Breidis.“
Atsakiau: „Žinau, kas tu toks.
Esi šeštojo rato pasirinkimas iš Mičigano.“
Ir jis... Dar dabar prisimenu tą žvilgsnį, niekad jo nepamiršiu.
Jis pasakė: „Taip, ir tai yra geriausias jūsų organizacijos padarytas sprendimas.“
Žiūriu į jį.
„Aišku.
Tegul tavo žodžiai eina tiesiai Dievui į ausį, pažiūrėsim.“
„PATRIOTS“ prieš SENT LUISO „RAMS“ 2001 M. LAPKRIČIO 18 D.
TOMO BREIDŽIO 8-ASIS STARTAS
Sveiki sugrįžę į sausakimšą Foksboro stadioną.
„Rams“ ir „Patriots“.
Naujoji Anglija su kamuoliu aikštės viduryje.
Pirmyn, Breidi!
7 rungtynes
Tomas Breidis labai gražiai tvarkosi su puolimu.
Bet Dru Bledsas jau sugrįžo į žaidėjų sąrašą ir gali treniruotis.
Todėl dabar labai svarbu įžaidėjui pagerinti savo žaidimą.
Perima!
Po velnių!
Aš ten nemačiau nė vieno puolėjo.
Tos rungtynės buvo labai svarbios „Patriots“.
„Rams“ buvo geriausia futbolo komanda.
Ir „Patriots“ turėjo daug galimybių laimėti,
bet Breidis tas rungtynes komandai pralaimėjo.
Pasisekė kartą.
Jo vieta – ant suolelio. Taškas!
Žiūrėjau sėdėdamas už šoninės linijos ir galvojau:
„Sidabro spindesys priblėso.
Gal tai – mano šansas sugrįžti į aikštę.“
Galutinis rezultatas – Sent Luisas – 24, N. Anglija – 17.
Naujosios Anglijos „Patriots“ turi 5 ir 5.
Pralaimėti užknisa.
Kai žaidi geroje komandoje, klysti sunku.
Bet šiandien mums prastai sekėsi kontroliuoti kamuolį.
Kaip vertintumėte savo pasirodymą?
Verčiau paklauskite trenerio Beličiko.
„Patriots“ po šio pralaimėjimo turėjo 5 ir 5.
Daugelis žiniasklaidos atstovų matė Bledsą
kaip šansą laimėti, kaip franšizės veidą.
Breidis gavo progą.
Dabar metas Bledsui.
Bilas vėl turi nuspręsti teisingai.
Mano darbas, o esu čia jau dvejus metus,
mano darbas yra priimti sprendimus šioje futbolo komandoje.
Už tai man moka ponas Kraftas, ir aš ketinu
priimti sprendimą, kuris, manau, yra geriausias šiai komandai.
Komandai.
Ne žmogui, ne grupei,
o visai komandai.
Kol kas Tomas bus startininkas, ir...
žaisime taip.
Jis pradės rungtynes, nebent patirs traumą,
bet jei ne, jis žais startinėje pozicijoje.
Bilai, ar galime tikėtis, kad persigalvosite?
Prieš priimdamas tokį sprendimą,
supranti, kas tavęs laukia.
Kad visi sureaguos.
Žiniasklaida dievina gerą įžaidėjų dvikovą.
Visi žino, kad atmosfera įkais.
Toni, pasakysiu, tai yra vienas blogiausių trenerio darbo
pavyzdžių Nacionalinėje Futbolo Lygoje.
Kalbu apie žmogų, kurį labiausiai mėgstu plakti – Bilą Beličiką.
Šiandien jis paskelbė, kad Tomas Breidis bus startininku
visą likusį sezoną.
Nematau reikalo dabar apie jį kalbėti.
Kas, jei jis susprogs sezono eigoje.
Kodėl taip pasielgėte su Bledsu?
Laikysite 100 mln. dol. įžaidėją
- ant suolelio? - O esame tikri, kad jis sužais?
- Nežinau. - Nežinau, ar tikrai pasiruošęs.
Manau, Tomas Breidis, kuris dvejas iš trejų
pastarųjų rungtynių nesužaidė gerai.
Manau, galiausiai teks surasti vietą Dru Bledsui.
Žiniasklaidoje yra grupė žmonių, kurią vadinu kopijuotojais.
Žmonės, kurie neturi supratimo, apie ką rašo.
Tačiau Naujojoje Anglijoje yra futbolo ekspertų.
ERNIS ADAMSAS FUTBOLO ANALITIKAS
Ir jie visi dirba „Patriots“ trenerių štabe.
Jei pats ten nedalyvauji, nežinai.
Bilas yra geras mano draugas, pažįstu jį nuo mokyklos laikų.
Kai žmogų pažįsti pusę amžiaus,
įvairiose situacijose,
žinai, ką kitas galvoja, žinai vienas kito keistybes.
Kartais pažvelgiu į jį ir iš jo reakcijos viską suprantu,
iš veido išraiškos, ir jis taip pat.
BREIDIS AR BLEDSAS?
Tad kai kilo ta įžaidėjų priešprieša,
tiksliai žinojau, ką jis galvoja.
Nebeleisime Dru Bledso į startininko poziciją.
Pirmyn, Dru!
PRIEŠ 8 METUS 1993 M. TRENIRUOČIŲ STOVYKLA
Esi naujokas, ateini, esi naujas žaidėjas.
Manau, gali tik užsičiaupti ir gerai žaisti,
ir kiti neblogai tave priims.
Kalbėjome su veteranais,
ir jie visi prisiminė, kai pirmą kartą juos gerokai stuktelėjo.
Ar nori kuo anksčiau tą patirti,
ar niekada, ar...?
Žinau, kad tai nutiks, tad, taip, verčiau nutiktų kuo anksčiau.
Gauti tą „sveikas atvykęs į NFL“ niuksą ir žaisti toliau,
ir tikėtis, kad daugiau tokių daug nepasitaikys.
Karjeros pradžioje
Dru buvo labai geras įžaidėjas, kartais tiesiog puikus.
Bet jį parvertė.
Daugybę kartų.
Kiek kartų gulėjai ant žemės, vyruti?
Vienuolika? Dvylika, brolau?
Po daugybės žiaurių smūgių
Dru po truputį tapo žmogumi.
Išsiskirstyt!
Bledsą spaudžia, jis perduoda kamuolį.
Kai taip spaudžia, matyti, kaip Bledso kojos nustoja judėti.
Žinai, Dru, kai jį išties užspaudžia,
jis pakovoja.
Jis žinojo, kad bus pargriautas, ir atrodė,
kad tiesiog sustingo ir laukė neišvengiamo dalyko.
Ir, žinoma, kalbėjau apie tai su Skotu Pioliu.
Jis sako: „Skotai, ateik čia.“
Ir, žiūrėdamas medžiagą, jis sako:
„Štai. Apie tai ir kalbėjau.“
O tada sako: „Dru.
Jis atrodo kaip užpulta antilopė.“
Kaip treneriai mes supratome, kad turime problemą.
Ir mes tikrai
nuoširdžiai tikėjome, kad Tomas ją išspręs.
Pamenu, jaučiausi užtikrintas,
nes turėjome laiko suprasti, koks jis iš tiesų.
PRIEŠ 18 METŲ SAN MATĖJAS, KALIFORNIJA
Patriukšmaukim!
Tomai, kaip manai, koks yra geras žaidėjas?
- Nežinau. - Nežinai?
Vaikystėje Tomis nuolat leido laiką beisbolo aikštėje.
Jo vyresniosios seserys išbandė įvairiausias sporto šakas.
Tad, taigi, vos išmokęs ropoti,
jis leido laiką futbolo, mažojo beisbolo aikštėse,
viską stebėjo.
Tas mažas išsišokėlis kažkaip suprato, kad mes mylime sportą.
Su tėčiu eidavome į aikštę,
jis pasiraitodavo savo marškinius, vienoje rankoje laikydavo lazdą,
o kitoje – pirštinę su kamuoliu.
Ir išmesdavo ją su kamuoliu iš pirštinės
ir mušdavo kamuolius link manęs.
Vis prašydavau tėčio, kad mestų sunkius metimus.
Kai ima leistis, nuleisk petį
ir laikyk.
Tomis nuolat varžėsi.
Sekmadieniais lenktyniaudavome bėgdami namo iš bažnyčios.
Ir tas, kuris atbėgdavo pirmas prie durų, iškeldavo pirštą,
ir jei jis nelaimėdavo, labai pykdavo.
Kartą jis paėmė pultelį
ir iš visų jėgų sviedė į sieną.
Paklausiau žmonos, iš kur ta skylė sienoje,
paklausiau: „Kas čia?“ Ir ji atsakė: „Tomio pyktis.“
Staigus Breidžio metimas, tiksliai Kirbiui.
Tomis žaisti futbolą ėmė vidurinėje mokykloje.
Jis išsiskyrė troškimu varžytis ir laimėti.
- Tavo stiprybės? - Stiprybės?
Visi sako, kad turiu stiprią ranką, tai gerai.
Gana tiksliai metu.
Ir, manau, turėčiau padirbėti su greičiu.
Jis norėjo bėgioti greičiau.
Yra pratimas „Penki taškai“.
Visi jo nekenčia,
bet mes nuėjome į kiemą ir ant asfalto nupiešėme tuos taškus.
Jis lauke darydavo tą pratimą su taškais,
treniruodavo kojų judesius, nes žmonės sakydavo, kad jis yra lėtas.
Jis perfekcionistas.
Manau, jis nuolat jaudinosi.
Turiu galvoje, būti perfekcionistu tam tikra prasme yra nelaimė.
Nes nesvarbu, kaip gerai pasirodai,
tau atrodo, jog nepakankamai gerai.
Mokykloje
jis ilgai siekė viską daryti
kuo geriau.
Netgi kai Tomis pateko į Naujosios Anglijos „Patriots“,
jis buvo nepasotinamas.
Ir, manau, Bilas matė Tomio potencialą.
Naujojoje Anglijoje
visą savaitę visi kalba tik apie vieną dalyką.
Kas bus startinis įžaidėjas?
Vienoje pusėje – Tomas Breidis, kitoje – Dru Bledsas.
Vyr. treneris Bilas Beličikas mano, kad tai – Tomas Breidis.
Metimas, Breidis suklaidina.
Apsižvalgo. Lekia į galą.
Pagauna, įvartį pelno Trojus Braunas.
Koks derinys!
Bilas Beličikas nusprendė, kad įžaidėjas bus Tomas Breidis.
Ir Tomas Breidis puikiai sužaidė, kaip ir visa komanda.
Tomas neblogai padirbėjo,
dabar jau devynios savaitės, ir kiekvieną savaitę jis gerai pasirodo.
Ne tobulai, bet neblogai. Ir, na, šiandien jis atliko
tris ar keturis įvarčius.
Jis... Manau, tas metimas pirmosios pusės pabaigoje
buvo tikrai solidus.
Tomas suprato vaidmenį aikštėje ir už jos ribų, kaip padėti komandai.
Jis ruošėsi labai sunkiai, individualiai pagal save, savo technikas.
Kameroms dar per anksti.
Jaučiu, Tomas atskleidė mano gerą pusę, nes jis buvo taip gerai pasiruošęs,
kad jaučiau, jog turiu neatsilikti.
Pamaniau, parodysiu kelis derinius.
Treneris manyje įžvelgė kažką, su kuo galėtų dirbti.
Turėjome įžaidėjų mokyklą, ir joje buvau aš su treneriu Beličiku.
Mes sėdėdavome tarsi priklausomi nuo futbolo.
Ištisas dienas nuo ryto iki vakaro kalbėdavome apie futbolą.
Man labai patiko kasdien dirbti su Tomu.
Matyti žaidimą įžaidėjo akimis,
suprasti, kaip jis viską mato.
Manau, tai man padėjo tapti geresniu treneriu.
Geras įžaidėjas šioje vietoje turėtų...
Treneris Beličikas daug mane išmokė.
Be jo nebūčiau tokiu žaidėju.
Pažiūrėkit, kaip viskas atrodo šiandien.
Breidis buvo kempinė.
Jis sugerdavo visą informaciją ir pritaikydavo ją aikštėje.
O Beličikas ypatingai vertina tobulėjimą.
Gerai, gražu.
Bledsas buvo maždaug čia.
o Breidis pakilo nuo čia iki čia.
Bilas Beličikas tą labai vertina. Dievina tai.
Gražu.
Pamenu, tąkart kalbėjau su Bilu,
ir jis pasakė: „Tas šiknius Breidis.
Padaro derinį, atlieka metimą, kažką pakeičia,
ir jam nereikia nieko sakyti. jis puikiai supranta situaciją.
Nieko panašaus nebuvau matęs.“
Tomai, ten gera serija.
Gera serija.
Taigi, Bilas tikėjo Breidžiu.
Kiti žaidėjai tą jautė, jie irgi tuo patikėjo.
Nes vėliau reguliariajame sezone jie nepralaimėjo nė vienerių rungtynių.
Breidis perduoda iš galo, pagauna.
Koulmanas prasimuša link galinės zonos.
Įspūdingai pagauna ir bėga.
„Jets“ komanda apstulbusi.
- Viskas! Nuostabu! - Štai taip. Turim nesustoti.
Nesustok, brolau!
Futbolas – tai santykių verslas.
Ir Tomas Breidis tą suprato tobulai.
Mes su kitais puolėjais rengdavome gėrimo varžybas.
Ir Tomas linksmindavosi su mumis.
Galvodavau: „Šūdas, tas bičas geria kibirais.“
Neblogai.
Tomis prisivaišino.
Žiūri į mane?
Turi būti vienas iš jų, nes toks esi.
Nenori, kad kiti vengtų su tavimi kalbėtis.
Bet kai visi vaikinai eina gerti alaus,
gali tekti truputį praskiesti vandeniu.
Tomas žinojo, kad jei patiksi kietiems vyrukams,
tai atsispindės ir aikštėje.
Išsiskirstyt!
Breidis išlekia.
Iki pat šoninės linijos.
Patenas su kamuoliu užribyje.
Puolėjai nusiteikę rimtai.
Smitas ieško tarpo!
Įvartis, Naujoji Anglija.
Foksbore – suirutė.
„Patriots“ puola su nauja jėga.
Galingas smūgis.
Ir, žinokit, Breidis vėl ant kojų.
Gerai. Pričiupkim juos.
Pagauna.
Tomas darėsi vis tvirtesnis.
Ne tik fiziškai, bet ir psichologiškai.
Bet rungtynėse to negali imti ir įjungti.
Turi treniruotis.
Padėkit kamuolį ant vieno jardo linijos.
Kas, jaunikli?
Žiūrėk, kad nepagaučiau, nes pasigailėsi.
Kai Tomas žaisdavo prieš mus treniruotėse,
mes jam prikalbėdavome visokių dalykų,
nes norėdavome, kad jis pajaustų įtampą.
- Perėmė. - Po velnių!
Jis išsigandęs. Paimsim jį.
Aš perėmiau iš Tomo. Galvojau: „Kas darosi?
Močiutė tokį pagautų, po velnių!“
Metu jam kamuolį.
Varge, mes jį ir užgauliodavom.
Kai reikėdavo paveikti žaidėją,
Tajus, Vrabelis, dar keli kiti žaidėjai nesilaikydavo jokių taisyklių.
Maikui Vrabeliui nebūdavo jokių ribų.
Užsikrušk, Breidi!
Kartais žiūrėdavau į jį ir galvodavau:
„Vreibsai, klausyk, to jau per daug.“
Aš pasakiau: „Tomui viskas bus gerai. Patikėkit.“
Breidis tarp trečios ir pirmos.
Breidis suklaidina.
Folkas pasisuka, atmeta Breidžiui.
Jis ten!
Stadionas sausakimšas.
Visi pasipuošę „Patriots“ spalvomis ir...
Smagu.
Breidi, pirmyn! Mesk!
Greitas Breidžio perdavimas.
Perdavimas Pasui. Pasas prie dešimtos, penktos, įvartis!
Penktoji Naujosios Anglijos „Patriots“ pergalė iš eilės.
Manau, kadangi jis nebuvo superžvaigždė, visų dievinamas vyrukas,
visi kiti galėjo gauti po gabalėlį to pyrago.
Jie labiau pajautė, kad tai –
mūsų komanda.
Ne Tomio komanda. Ne Bilo komanda.
Tai – Krafto komanda, bet netgi ne Krafto komanda.
Tai – mūsų komanda. Mes tą apdarysime drauge.
Naujosios Anglijos „Patriots“
gali užimti pirmąją vietą divizione po 4 metų pertraukos.
Breidis link galinės zonos. Įvartis!
To turėtų užtekti, reguliarusis sezonas jau baigiasi.
Sveikiname Amerikos Futbolo Lygos
Rytų diviziono čempionus – Naujosios Anglijos „Patriots“.
Naujosios Anglijos „Patriots“ keliauja į atkrintamąsias.
Pone Kraftai, atkrintamosios. Pirmyn!
Sveikas, Petai.
Ačiū, mes... visi tiesiog skraidome iš laimės.
Taip, puiku, ir tikiuosi, kad bus parduota daugiau „Herald“ laikraščių.
Nuostabu, padarėte...
Kai laimėjome paskutines sezono rungtynes, patekome į atkrintamąsias.
- Sveikinu. - Ačiū.
Šaunuoliai!
Kai įsigijote šią komandą, nesitikėjote,
kad tai nutiks taip greitai, tiesa?
Prieš įsigydamas šią komandą, 34 metus buvau jos sirgaliumi.
Ir per tuos 34 metus tik vienerios atkrintamosios buvo namuose.
Pagalvokit. Vienerios atkrintamosios namuose.
Visas Naujosios Anglijos regionas ėjo iš proto.
Foksboro stadionas, kuris netrukus bus sugriautas,
o „Patriots“ liko vos dvejos rungtynės iki Supertaurės,
dar spės visus priimti legendiniame stadione.
Tai – vienos įsimintiniausių rungtynių
30 metų Foksboro stadiono istorijoje.
Paskutinės rungtynės ten.
Rungtynių diena – ypatinga.
Kai laukia svarbios rungtynės,
atrodo, širdis iššoks pro gerklę.
Tačiau privalai susikaupti ir daryti tai, ko reikia komandai.
Bičiuliai, paklausykit, puikios lenktynės.
Beveik Pelenės istorija.
Bet šįvakar esu labai susirūpinęs,
kad pavirsime didžiuliu moliūgu.
„Raiders“ atrodo rimtai. Tikrai.
Jiems nepasipriešinsi.
Su Breidžiu ir Beličiku neprilygsime jiems.
Pralaimėsim paskutines rungtynes Foksbore.
Bijau, kad mus tiesiog sutriuškins.
Kokias dvi minutes paklausiau radijo
ir susipratau: „Kvaily, todėl ir neklausai radijo.“
Ir išjungiau radiją trims savaitėms.
Jei ką, jie neklydo.
Tada dar nebuvome Blogio imperija.
Buvome autsaideriai.
Bet, pamenu, važiavome į tas rungtynes,
ėmė snyguriuoti,
ir mane apėmė geras jausmas.
Labai mėgome žaisti sniege.
Dabar jau žinome, kad tą žiemą daugiau nebebuvo sniego,
tik tą vakarą, kai mums reikėjo.
Rodos, net oras sugalvojo padėti.
Mums tai buvo nepaprastas vakaras.
Lemtingas.
Pamenu, išėjau į aikštę prieš rungtynių pradžią
ir pagalvojau: „Šiandien mes supurtysime pasaulį.“
„PATRIOTS“ PRIEŠ „RAIDERS“ 2002 M. SAUSIO 19 D.
Labas vakaras,
sveiki atvykę į žiemos pasaką Foksboro stadione.
Šįvakar „Patriots“ susitinka su Ouklando „Raiders“ AFC pusfinalyje,
o Foksboro stadioną užklojo sniegas,
ir, panašu, kad jo šįvakar tikrai netrūks.
Drėbė ir drėbė.
Mėginome nuvalyti, kiek leido taisyklės.
Žinau, neturėčiau to sakyti, bet tai – tiesa.
Paklausykit! Kas turite čempionų žiedą?
- Niekas. - Pirmyn.
Nepamirškit, dėl ko kaunamės, bliamba!
Aišku? Mes laimėsim! Ties trimis. Vienas, su, trys, laimėsim!
Mums pavyks.
- Pažadi? - Pažadu.
Bilai, ar šios sąlygos jums palankios?
Aikštė mums nekelia bėdų.
Bent jau neatrodo prieš rungtynių pradžią.
Manau, esam pasiruošę.
Atrodė, Beličikas tarsi įjungė sniegą.
Taukšt.
Oras vieną dieną – puikus, o kitą – štai toks.
Ėmė siautėti pūga.
Mums tai tobulai tiko.
Žaidžiame prieš „Raiders“.
Su Vakarų pakrantės komanda.
Aikštė – pažliugusi. Vaizdas – neryškus.
Jie prie to nepratę.
Ne taip ir šalta. Nešalta.
Nuolat ieškai galimybių.
Ypač tokiose rungtynėse.
Nes žinojome, kad jie labai stiprūs.
Jie buvo stipri komanda.
Jie visko troško. Jie troško sniego.
Jie troško, kad būtų šalta.
Netroško tik vieno. „Raiders“ komandos.
„Raiders“ ties trimis.
Vienas, du, trys, „Raiders“!
Esame Foksbore.
Ganonas gale turi žmogų.
Įvartis!
Ne šiandien. Ne šiandien.
Aikštės viduryje – Tomas Breidis.
Pažiūrėkim, ką atsakys „Patriots“.
Išsiskirstyt!
Breidis žemyn. Meta, kamuolys perimamas.
Tomas Breidis prarado kantrybę kaip įžaidėjas.
„Raiders“ perima svarbų kamuolį,
jie vėl pradeda ataką.
Buvo negerų dalykų, dėl ko buvo beveik neįmanoma laimėti.
Praradau kamuolį.
Išsiskirstyt!
Nė velnio nepadarėme.
Kamuolys nesuvaikščiodavo.
Tai buvo... Buvo tiesiog siaubinga.
Breidis turi laiko, marias laiko.
Meta, puolėjas nuverčiamas.
Visą dieną gali mėtyti kamuolį.
Tomas Breidis gana tylus.
Pirmyn!
Gal atsibuskit? Žaiskit!
Pažvelgiau į švieslentę.
Atsiliekame dešimčia taškų 4-ajame kėlinyje prieš puikią komandą.
Ir tas jausmas, pagal tai, kaip žaidėme,
niekaip negalėjome to padaryti.
Tačiau atėjo treneris ir pasakė:
„Nagi, mes dar galime laimėti.“
Tereikia pasiekti galinę zoną.
Tad turime panaudoti geriausius derinius.
Gerai. Na...
Taigi, nebūsim krūvoje.
Padidinsime greitį.
Išeiname į aikštę.
Pamenu, pažvelgiau į vaikinus ir pasakiau:
„Dabar dėl manęs sužaisite geriausias rungtynes.“
Išsiskirstyt!
Trečias ir penki.
Greitas perdavimas. Vigingsas. Pirmas.
Breidis. Greitas perdavimas.
Trojui Braunui.
Matome kitokį N. Anglijos puolimą.
Jis intensyvesnis, jaučiama skuba.
Jie surado ritmą.
Išsiskirstyt!
Breidis.
Pagauna? Pagauna.
Žermenas Viginsas nugriebia nuo Deivido Pateno.
„Patriots“ sirgaliai pašoka ant kojų.
Jie pajaučia įvartį.
Išsiskirstyt!
Artinasi. Bėgs iki galo.
Įvartis penktoje.
„Patriots“ su Tomu Breidžiu priešakyje sezonas dar nesibaigė.
Atkovojome taškus. Nesustokim.
Buvau užsidegęs. Rėkiau ant komandos draugų.
Ir mums pasitaikė proga.
Išsiskirstyt!
Breidis turi laiko. Dabar jau ne tiek daug.
Bėga.
Renkasi pirmą zoną, tačiau išbėga į užribį.
Taip, pirmyn!
Nekyla klausimų, ką turi padaryti Tomas Breidis,
bet paskutinės atakos metu jis parodė,
jog gali pagreitinti komandos žaidimą.
Rodos, jie nuėmė nuo jo pančius,
ir jis priima gerus sprendimus.
Breidis šauna.
Praranda kamuolį.
„Raiders“ apsigina.
Tai jau praktiškai reiškia
Ouklando „Raiders“ pergalę čia, Naujojoje Anglijoje.
„RAIDERS“ – 13 „PATRIOTS“ – 10
Labai pykau.
Išbėgau iš aikštės galvodamas: „Šūdas, viskas, sezonas baigtas.“
Tiesiog negalėjau tuo patikėti,
kad praradau kamuolį, ir mes pralaimėjome.
Buvo likę tiek nedaug laiko,
tikrai negalėjome laimėti rungtynes.
Ta akimirka buvo sunki.
Sezonas buvo tikrai ypatingas,
ir staiga tiesiog... baigėsi.
Futbolo esmė – valdymas.
Valdyti savo likimą.
Ir tuomet kartkartėmis...
Dievas tau parodo, kad nė velnio tu nevaldai.
Likus mažiau nei dviem minutėms bus peržiūrėta,
ar tai buvo nebaigtas perdavimas, ar pamestas kamuolys.
Rodos, Tomas Breidis persigalvojo
ir kamuolio nemes.
Nuleidžia jį. Turi savo rankose.
Čarlzas Vudsonas trenkiasi į jį.
Nėra abejonių, Gregai, pamestas kamuolys.
Iš esmės galvojome, kad pralaimėjome.
Pamenu, mano sūnui Džošui labai patiko sėdėti tribūnose.
Pamatėme, kad jis atsistojo ir išėjo.
BELIČIKO VAIKINAI SUPERTAURĖJE!
Jis jau buvo stovėjimo aikštelėje ir ruošėsi išvažiuoti.
Ir tuomet išgirdo didžiulį triukšmą.
Paskambino man klausdamas: „Kas vyksta?“
Ir aš liepiau jam sugrįžti.
Peržiūrėjome –
įžaidėjo ranka judėjo į priekį,
tai yra perdavimas.
Nieko sau.
Žaidimas dar nesibaigė. Nesibaigė!
Tai, žinoma, Volto Koulmano interpretacija.
Pažvelkime.
Man atrodė, kad pamečiau kamuolį.
Visiems kitiems irgi taip atrodė,
tačiau tokios taisyklės.
Ne mes parašėme sumautas taisykles!
Gregai,
kai įžaidėjas nuleidžia kamuolį arba jį pasikiša,
nesvarbu, ketina jis mesti kamuolį, ar ne,
tai laikoma neužbaigtu perdavimu.
Telaimina Dievas Voltą Koulmaną ir „Pasikišimo taisyklę“.
Manome, Dievas irgi prikišo ranką.
Tiesa ta, kad šiame žaidime...
sėkmė, likimas, nežinau.
Kažkas buvo mūsų pusėje.
Nauja gyvybė „Patriots“ komandai.
Ir šansas pasiekti įvartį aikštėje.
Nagi, Adamai.
Adamas Vinatieris yra įmušęs įvartį iš 54 jardų,
bet tikrai ne per tokią pūgą.
Tą akimirką suvokėme:
„Tau, bičiuli, teks mušti įvartį per šitokią pūgą.“
Aikštėje pasirodo Adamas Vinatieris.
Jis spirs iš 45 jardų.
Nagi.
Spirti iš 45 jardų atstumo, kai sniego – 15 cm,
siaučia siaubinga pūga, tikimybė pataikyti – niekingai maža.
Neturėjome laiko nuvalyti aikštę ar panašiai.
Nubraukiau sniegą su koja...
„Nieko čia nebus.“
Tik pasakiau pats sau:
„Adamai, tai bus sunkiausias smūgis tavo gyvenime.“
Ant kortos pastatyta tiek daug,
turi susikaupti ir viską padaryti teisingai.
Jei nepataikysi, viskas, žmogau.“
Jis nuspyrė kamuolį,
bet buvo tamsu, snigo, buvo sunku įžiūrėti.
Pamenu įžymiuosius vyr. trenerio žodžius: „Kas nutiko?“
Atsakiau: „Jis įspyrė įvartį.“
Kamuolys... praskriejo pro vartus!
Rezultatas tapo lygus ir...
norėjome juos sustabdyti, turėti kamuolį pratęsime,
ir įspirti įvartį, kad laimėtume.
Žengsime į priekį AFC čempionato rungtynėse.
Man trūksta žodžių.
Tie vaikinai žaidė kaip čempionai. Iš visų jėgų.
Suteikė man šansą žaisti...
Ačiū Dievui už Adamą Vinatierį!
TAJUS LO GYNĖJAS
Dieve mano...
Reikia pastatyti paminklą jo kojai, suprantat?
Uždėti ją automobilio priekyje.
Tai buvo vienos iš tokių rungtynių,
kurių niekad nepamirši.
Čia buvo futbolas? Taip!
Kas čia nutiko, vyruti?
Taip! Nieko sau!
- Sakiau, kad 14-as laimės. - Taip ir nutiko.
Šaunuoliai.
Priešininkai nesnaudė.
Trečias puolimas, reikia apsiginti.
Padarėte viską, ką reikia ketvirtajame kėlinyje.
Sunkiai, bet padarėte. Gerai.
Gerai, žiūrėkit,
turime būti dėkingi už viską,
ko pasiekėme šiais metais,
bet viskas prasideda nuo viršaus.
Šios atkrintamosios buvo jums.
Pone Kraftai!
Antradienį, antradienį pirmą.
- Taip, pone. - Antradienį pirmą.
Tai – mūsų metai! Tai – mūsų metai.
„Čempionai“ ties trimis. Vienas, du, trys.
Čempionai!
Tai – likimas. Likimas.
Dalis mūsų galvoja: „Vaje...
Nutiko kai kurie dalykai, ir tai – likimas.“
Esu tą ne kartą pajautęs.
Bet dabar esu tikras.
„Dievulėliau.
Taip buvo lemta.“
Sveiki atvykę į Pitsburgą. „Patriots“ šiandien atneša iššūkį,
ir visi, kurie matė Tomo Breidžio pasirodymą sniege praėjusį savaitgalį,
supranta, kad jaunasis Naujosios Anglijos įžaidėjas gali puikiai sužaisti.
Išsiskirstyt!
Varge.
„Patriots“ įžaidėjas ant žemės, ir jis patyrė traumą.
Išvertė Akvilė Katilienė