ДРАФТ НФЛ 2000 РОКУ
Добрий день!
Вітаємо на першому відборі гравців для НФЛ у цьому тисячолітті.
Ми вдячні всім шанувальникам, які сьогодні з нами.
Дякуємо вам. Ми вдячні...
Пам'ятаю день драфту.
Я дивився його вдома з батьками.
У цьому драфті, мабуть, оберуть сім чи вісім квотербеків.
Я знав — у першому раунді мене не оберуть.
Думав, може, в другому чи третьому.
Настав третій раунд, і я такий: «Нічого».
ТОМ БРЕЙДІ КВОТЕРБЕК
Я бачив наступні команди, які обирали гравців,
бачив квотербеків, які залишилися,
і хлопців, до яких мене «змели».
Багато хто з них вибув із гри.
«Джетс» обирають квотербека Чеда Пеннінґтона з університету Маршалл.
Раунди тільки-но почалися,
і в нас був телевізор зі старим екраном...
НЕНСІ БРЕЙДІ СЕСТРА ТОМА
...і ми все чекали й чекали.
Квотербек, обраний «Сан-Франциско Фортинайнерс»,
і він гравець місцевого значення — Джованні Кармаззі.
«Піттсбург Стілерс» у п'ятому раунді обирають Ті Мартіна —
квотербека з університету Теннессі.
І минає вже п'ятий раунд, а його й досі не вибрали,
і ми подумали: «Якого біса?»
Він каже: «Мені треба вийти».
Я пройшовся довкола будинку з битою в руках.
Я бив нею по долоні, просто...
уявляючи, що мене ніхто не обере.
І хвилююча мить для багатьох гравців,
що чекають, щоб дізнатися, чи їх оберуть.
Хтось сподівається на телефонний дзвінок
чи що його ім'я назвуть протягом наступних кількох годин.
Під час драфту того року
ми мали одне місце, на яке не мусили когось брати.
СКОТТ ПІОЛІ ВП ГРАВЦІВ
Місце квотербека.
- Скільки в нас часу? - Хвилина двадцять.
- Зробімо це.
Гаразд. Що буде, те буде.
Вирішено? Вирішено.
Ми набрали купу гравців до нього,
та коли дійшли до шостого раунду,
то подивилися на таблицю — і Брейді був там сам.
Я такий: «Що ми робимо?»
Так, квотербек нам непотрібен,
але він був найкращим доступним гравцем.
Переконайся, що все вчасно підтвердять, Джиммі Ді.
- Прийняти? - Так.
Гаразд, ось.
Ми сиділи на дивані внизу, у вітальні,
і, врешті, нам подзвонили й сказали, що на лінії Білл Белічік.
Вітаю!
БІЛЛ БЕЛІЧІК ГОЛОВНИЙ ТРЕНЕР
Ми дуже раді прийняти вас. Даруйте, що змусили чекати.
Нам сказали: «Покличете Томмі?»
Я дав йому слухавку, і...
він став одним із «Петріотс», і для нашої сім'ї це було миттю тріумфу.
Серед останніх шести кандидатів —
Том Брейді, 199-ий обраний кандидат, потрапляє до «Нью-Інґленд Петріотс».
Тато відкоркував пляшку шампнського.
Я був такий щасливий!
Нам було байдуже, коли його обрали чи яким за порядком,
хоча 199 — немаленьке число, скажу я вам.
Ось так. Потримай десять секунд.
Пам'ятаю, як прийшов у перший день.
Упевнений, ніхто з хлопців не думав,
що той, кого обрали в шостому раунді довго протримається в команді.
Пам'ятаю, як юний довготелесий хлопчина підходить
і каже: «Містере Крафт, я хотів, щоб ви знали, що я Том Брейді».
Я сказав: «Я знаю, хто ти.
Ти гравець із Мічигану, якого обрали в шостому турі».
І він... Я ніколи... Я й досі бачу той погляд, ніколи не забуду.
Він сказав: «Так, і я найкраще рішення, яке приймала ваша організація».
Я дивлюся на нього.
«Гаразд.
Твої слова — та й до Бога. Побачимо».
ДИНАСТІЯ: НЬЮ-ІНҐЛЕНД ПЕТРІОТС
«ПЕТРІОТС» ПРОТИ «СЕНТ-ЛУЇС РЕМС» 18 ЛИСТОПАДА 2001 РОКУ
8-Й СТАРТ ТОМА БРЕЙДІ
Вітаємо на переповненому стадіоні «Фоксборо».
«Ремс» і «Петріотс».
«Нью-Інґленд» із м'ячем у центрі поля.
Ось так, Брейді!
У минулих семи матчах Том Брейді чудово впорався із захистом.
Проте Дрю Бледсоу знову в списку активних гравців і може тренуватися,
це мить, коли квотербек мусить докласти зусиль.
М'яч перехоплено!
Чорт забирай!
Ресівера не було поруч.
Та гра була важлива для «Петріотс».
«Ремс» були найкращою футбольною командою.
А «Петріотс» мали багато шансів перемогти,
проте Брейді приніс команді поразку.
Йому пощастило лише раз.
За ним лава запасних плаче. Це й усе!
Я спостерігав за бічними лініями й подумав:
«Він утрачає популярність
Може, це мій шанс повернутися».
Фінальний рахунок: «Сент-Луїс» — 24, «Нью-Інґленд» — 17.
І кількість перемог та поразок «Нью-Інґленд Петріотс» зрівнялась.
Програвати — фігово.
Коли граєш із хорошою командою, помилятися важко.
Але сьогодні для нас був не найкращий день, щоб здобути м'яч.
Як би ви оцінили якість вашої гри?
Як... Запитайте про це тренера Белічіка.
«Петріотс» мали п'ять поразок і стільки ж перемог.
Люди із ЗМІ, багато хто з них і досі бачив Бледсоу
як найбільший шанс перемогти, як франшизу.
Брейді дали шанс.
Прийшов час Бледсоу.
Білле, ось він. Він усе виправить.
Моє завдання, і я тут два роки,
моє завдання — приймати рішення для футбольної команди.
За це мені й платить містер Крафт, цим я й займатимусь:
я прийматиму рішення, які вважатиму найкращими для команди.
Для К-О-М-А-Н-Д-И.
Я не можу підлаштовуватися під когось одного чи під кілька осіб,
я маю робити те, що найкраще для цілої команди.
Надалі Том буде стартовим квотербеком, і...
так і буде.
Він буде квотербеком, хіба що травмується.
Не бачу причин його усувати.
Чи залишаєте ви за собою право передумати?
Перш ніж приймати таке рішення,
розумієш, що воно принесе, так?
Це матиме свої наслідки.
ЗМІ люблять суперечки з квотербеками.
Ти розумієш, що на тебе чекає критика.
Тоні, я казав, що це найгірші роки тренерства
в історії НФЛ.
Що нагадує мені про одного з моїх улюблених цапів-відбувайлів, Белічіка.
Сьогодні він вирішив оголосити Тома Брейді квотербеком
до кінця сезону.
Я не бачу потреби називати цю людину зараз.
Що як у цьому сезоні він провалиться?
Чому ви так вчинили із Бледсоу?
Залишимо квотербека за сто мільйонів доларів
- на лаві запасних? - Він точно готовий?
- Я не знаю відповіді. - Не знаю, чи він точно готовий.
Том Брейді зіграв зовсім недобре
у двох із щонайменше трьох футбольних матчів.
Гадаю, доведеться знайти місце для Дрю Бледсоу.
ЗМІ — це зграйка людей, яких я називаю «писаками».
Це безліч людей, які й гадки не мають, про що говорять.
Але в Новій Англії є експерти з футболу.
ЕРНІ АДАМС ДИРЕКТОР ДОСЛІДЖЕНЬ ІЗ ФУТБОЛУ
І всі вони працюють у тренерському штабі «Петріотс».
Якщо ви поза цими стінами, то нічого не знаєте.
Білл — мій товариш, ми знайомі ще зі старшої школи.
Ми прожили разом пів століття,
пережили багато різних ситуацій
і знаємо думки й дивацтва одне одного.
Іноді я дивлюся на нього — й можу оцінити його реакцію,
дивлячись на його обличчя, і він так само.
БРЕЙДІ ЧИ БЛЕДСОУ?
Тож коли постала дилема із квотербеками,
я чудово розумів, про що він думав.
Ми не зробимо Дрю Бледсоу нашим стартовим квотербеком.
Уперед, Дрю!
8 РОКІВ ДО ТОГО ТРЕНУВАЛЬНИЙ ТАБІР 1993 РОКУ
Ти салага, новоприбулий, новачок і так далі.
Гадаю, якщо не патякати й добре грати на полі,
то хлопці приймуть вас досить добре.
Ми розмовляли з ветеранами,
і вони розповіли про те, як їх уперше збили з ніг.
Це хочеться пройти якнайшвидше
чи щоб це не трапилося, чи...
Я знаю, що це трапиться, тож краще, щоб якнайскоріше.
Щоб мене «привітали в НФЛ» — і я міг рухатися далі.
І, сподіваюся, після цього мене нечасто збиватимуть.
На початку кар'єри
Дрю був дуже хорошим квотербеком, іноді навіть чудовим.
Але його збивали з ніг.
Часто.
Cкільки разів ти лежав на землі?
Одинадцять? Дванадцять, братику?
Після десятків, десятків і десятків лютих ударів
Дрю почав перетворюватися на людину.
Давай!
Бледсоу готується до передачі, його атакують.
Бледсоу атакують,
і видно, що він більше не ворушить ногами.
Дрю, коли на Дрю насувалася атака,
йому було трохи важкувато.
Він знав, що на нього наваляться, і здавалося,
що він просто завмирав і чекав неминучого.
І, звісно, я розмовляв про це зі Скоттом Піолі.
Він каже: «Скотте, йди сюди».
Він дивився фільм і сказав:
«Ось воно, ось те, про що ми розмовляли».
Він каже: «Дрю.
Він схожий на антилопу гну, на яку напали».
Як тренери, ми знали, що в нас проблема.
І з Томом,
ми думали й щиро вірили, що він наше вирішення.
Пам'ятаю, як почувався впевнено,
бо ми мали час дізнатися, ким він був насправді.
18 РОКІВ ДО ТОГО САН-МАТЕО, КАЛІФОРНІЯ
Дівчата, гайда галасувати!
Як гадаєш, що потрібно, щоб стати хорошим гравцем?
- Не знаю. - Не знаєш?
У дитинстві Том весь час проводив на полі.
Його старші сестри займалися різними видами спорту.
Отже, як тільки він навчився повзати,
то був на полях для футболу, для софтболу,
всотуючи все, як губка.
Якимось дивом цей вискочка вирішив, що любить спорт.
Тато... Ми ходили на стадіон,
він закочував рукава сорочки, й в одній руці тримав тренувальну биту,
а в іншій — рукавицю із м'ячем.
Він підкидав м'яч, той вилітав із рукавиці —
і тато відбивав його мені.
Я весь час казав: «Тату, відбивай низько», — щоб було важче.
Коли його кидають, опусти плече
й слідкуй за ним.
Томмі змагався в усьому.
Щонеділі ми наввипередки бігли додому із церкви.
Хто перший добігав до ґанку, той махав пальцем,
і якщо він не перемагав, то сердився.
Одного разу він узяв пульт
і з усією силою жбурнув ним об стіну.
Я запитав дружину про вм'ятину в стіні
і сказав: «Що це?» Вона відповіла: «Це темперамент Томмі».
Швидка й сильна передача від Брейді до Кірбі.
Томмі почав грати у футбол у старшій школі.
Він мав неабияку жагу до змагань і перемоги.
- Які ваші сильні сторони? - Сильні сторони?
Усі кажуть, що в мене сильні руки, і це добре.
Я досить точний.
І... Думаю, мені слід попрацювати над швидкістю.
Його швидкість не дотягувала до бажаного рівня.
Існує вправа, яку називають «П'ять точок».
Усі ненавидять цю вправу,
але він пішов на заднє подвір'я й намалював ці точки на бетоні.
Він робив вправу «П'ять точок» надворі
й тренував ноги, бо люди казали, що він повільний.
Він був перфекціоністом.
Це завжди викликає неспокій.
Перфекціонізм — це, певним чином, предвісник невдачі.
Бо як добре тобі б усе не вдавалося,
для тебе цього завжди недостатньо.
Цей його підхід у старшій школі —
робити все можливе, щоб удосконалитися,
він довго його дотримувався.
Навіть після того, як Томмі потрапив до «Петріотс»
він не міг вгамуватися.
І, гадаю, Білл бачив потенціал Томмі.
У Новій Англії лиш одна тема весь тиждень була в центрі розмов.
Хто буде стартовим квотербеком?
З одного боку — Том Брейді, з іншого — Дрю Бледсоу.
Головний тренер, Білл Белічік, каже, що ним буде Том Брейді.
У першому дауні Брейді застосовує обманний маневр.
Придивляється. Кидок у кінцеву зону.
Спіймав, тачдаун, Трой Браун.
Яка гра!
Белічік обрав Брейді й сказав, що той буде квотербеком.
І Том Брейді чудово зіграв, як і вся команда.
Том... Він добряче попрацював.
Він добряче працює протягом мигулих дев'яти тижнів.
Не ідеально, та досить непогано. Сьогодні в нього було
три чи чотири тачдауни.
Знаєте, він... я подумав, що той кидок в кінці тайму
був до біса прекрасний.
Том зрозумів свою роль на полі й поза ним,
як допомогти команді.
Він надзвичайно важко готувався, окремо відпрацьовував основу, техніку.
Для камер ще зарано.
Мені здається, що Том робив мене кращим,
бо був так добре підготований,
що я відчував, що не можу відставати від нього.
Це... я подумав, що покажу вам кілька матчів.
Думаю, тренер бачив у мені щось, із чим міг працювати.
Ми мали школу квотербеків, де я був із тренером Белічіком.
Ми сиділи там, наче якісь одержимі.
Зранку, вдень, уночі — тільки те й робили, що розмовляли про футбол.
Мені подобалося щодня працювати з Томом.
Бачити гру очима квотербека
й розуміти те, що він бачив.
Гадаю, саме це допомогло мені стати кращим тренером.
Якщо ти будеш тут, як хорошому квотербеку, тобі слід...
Тренер Белічік багато чому мене навчив.
Без нього я не став би гравцем.
Глянь, на що це сьогодні схоже. Глянь, на що це схоже.
Брейді був, як губка.
Він поглинав усю інформацію й застосовував її на полі.
А Белічік понад усе цінує прогрес.
Гаразд, гарно.
Бледсоу був такий,
а Брейді з такого став таким.
Білл Белічік це поважає. Він від цього в захваті.
Гарний кидок!
Пам'ятаю, як одного разу я розмовляв із Біллом,
і він каже: «Цей гівнюк Брейді.
Він грає так, кидає ось так, виправляє це,
йому не треба нічого казати, він цілком розуміє ситуацію.
Я зроду такого не бачив».
Томе, непогана серія.
Непогана серія.
Отже, Білл вірив у Брейді.
І гравці відчували це й піддалися.
Бо він не програв жодної гри до кінця регулярного сезону.
Брейді, нижня передача, м'яч спіймали.
Коулмен проривається до кінцевої зони.
Неймовірна передача й пробіжка.
«Джетс» шоковані.
- Ось і все! Прекрасно! - Ось так, крихітко! Так тримати!
Так тримати, бро!
Футбол — це бізнес стосунків.
І Том Брейді прекрасно це розумів.
Ми з рештою лінійних нападників влаштовували змагання з випивкою.
І Том тусувався з нами.
Я такий: «Чорт, цей чувак тут усіх переп'є».
Круто!
Схоже, Том трішки випив.
Ти на мене дивишся? Ти на мене дивишся?
Я мав бути одним із них, бо так і було.
Не можна, щоб команда почувалася, наче не може поговорити з тобою.
Але коли всі збираються випити пива,
можливо, доведеться випити немало.
Том знав, що якщо змусиш великих хлопців полюбити себе,
то це повернеться на полі.
Давай!
«Пістолет», Брейді вибігає.
Кидок до бічної лінії.
Петтен ловить, виходить за межі поля.
Оце підхід до лінії захисту!
Сміт, намагається пробігти між гравцями!
Тачдаун, «Нью-Інґленд»!
Глядачі шаленіють!
«Петріотс» набирають оборотів.
Його збивають з ніг.
Знаєте що? Брейді одразу ж встав.
Добре. Покажемо їм.
М'яч спіймали.
Том ставав усе жорсткішим і жорсткішим.
Не лише фізично, а й морально.
Але це не можна просто ввімкнути під час матчу.
Це треба відпрацьовувати.
Покладіть м'яч на лінії ярда.
Що таке, малий?
Не попадайся мені, бо я тобі щось зроблю.
Коли Том ішов проти нас на практиці,
ми казали всіляку фігню й наїжджали на нього,
бо тиск обов'язково мав бути присутній.
- О так, пік. - Чорт!
Тепер він наляканий. Вдалося.
Я діймав Тома. Я такий: «Що це в біса таке?
Моя клята бабуся спіймала б!»
Я їздив по ньому.
Матінко, ми його просто доводили.
Щодо діймання інших гравців,
Тай, Рейбел, декілька інших хлопців, для них не існувало правил.
Майк Рейбел узагалі не знав меж.
Відвали, Брейді!
Іноді я дивився на нього й такий:
«Рейбсе, гадаю, тебе, бляха, занесло».
Я казав: «Із Томом усе буде гаразд. Повір».
Брейді у «пістолеті» на першому й третьому ярдах.
Брейді виконує чудовий обманний маневр.
Фолк повертається й пасує Брейді.
Ось він!
На трибунах немає жодного вільного місця.
Усі в кольорах «Петріотс», і...
І поки що їм весело.
Уперед, Брейді! Кидай! Кидай!
Брейді, швидкий пас сюди.
Пасс спіймав. Пасс на десяти, на п'яти ярдах, тачдаун!
«Нью-Інґленд Петріотс» перемагають уп'яте поспіль.
Гадаю те, що він не був суперзіркою, іконою, головним у команді,
частинка слави дісталася кожному.
Вони почали відчувати, що їм належить більше, в сенсі:
«Це наша команда.
Це не команда Тома. Це не команда Білла.
Це команда містера Крафта, та вона навіть не його.
Це наша команда. Ми робимо це разом».
«Нью-Інґленд Петріотс» — за крок від
першого чемпіонства дивізіону вперше за чотири роки.
Брейді — до кінцевої зони. Тачдаун!
Ось і все, регулярний сезон добіг кінця.
Наші вітання
чемпіону Східного дивізіону АФК — «Нью-Інґленд Петріотс».
Тепер «Нью-Інґленд Петріотс» прямують до плей-офів.
Агов, містере Крафте, плей-оф! Уперед!
Привіт, Пет.
Дякую, ми... всі тут стрибаємо від щастя.
Так, це прекрасно. Сподіваюся, ця новина буде популярніша, ніж новини в Herald.
Ні, це чудово, ти...
Після перемоги в останньому матчі того сезону ми вийшли в плей-оф.
- Вітаю, Боббі. - О, дякую.
Так тримати!
Коли ти купив цю команду, то й не мріяв,
що це так швидко станеться, правда?
До того, як я купив цю команду, я 34 роки був її шанувальником.
І за ті 34 роки відбувся один домашній плей-оф.
Задумайтеся. Один домашній плей-оф.
Вся Нова Англія просто шаленіла.
Стадіон «Фоксборо» планують знести в міжсезонні,
тоді як «Петріотс» за два матчі від Супербоулу,
тож у цьому легендарному місці відбудеться останній матч.
Це найнезабутніший матч за 30-літню історію
старого стадіону «Фоксборо».
Останній зіграний тут матч.
Ніщо не зрівняється із днем матчу.
Напередодні серйозного матчу
відчуваєш, як серце аж в горло підскакує.
Але треба залишатися зосередженим на тому, що потрібно для команди.
Друзі, слухайте, це неймовірний шлях.
Майже як у казці про Попелюшку.
Та сьогодні я дуже хвилююся,
щоб ми не перетворилися на великий, жирнющий гарбуз.
«Рейдерс» здаються спритними. Друзі, будьмо чесними.
Із цим не позмагаєшся.
Із Брейді й Белічіком — нам до них далеко.
Ми програємо останній матч на стадіоні «Фоксборо».
Боюся, нам добряче надеруть зад.
Коли я на дві хвилини вмикаю передачу, де слухачі дзвонять на радіо,
то серджусь на себе й кажу: «Дурню, ось чому ти це не слухаєш».
І я три тижні не вмикаю радіо.
А втім, вони не помилялися.
Це було задовго до того, як ми стали імперією зла.
Ми весь час були невдахами.
Але пам'ятаю, як я їхав на матч —
дорогою почав пролітати сніг,
і в мене було чудове відчуття.
Ми обожнювали грати, коли падав сніг.
Озираючись назад, то був єдиний раз, коли тієї зими падав сніг,
того вечора, коли він був нам потрібен.
Наче хтось увімкнув його на замовлення.
Для нас то був чарівний вечір.
Наче то була доля.
Пам'ятаю, як я вийшов на поле перед грою
й подумав: «Сьогодні ми шокуємо світ».
«ПЕТРІОТС» ПРОТИ «ОУКЛЕНД РЕЙДЕРС» ДИВІЗІЙНИЙ РАУНД, 19 СІЧНЯ 2002 РОКУ
Добрий вечір усім і вітаємо
в зимовій дивокраїні на стадіоні «Фоксборо».
Сьогодні «Петріотс» грають проти «Оукленд Рейдерс» у півфіналі АФК,
а «Фоксборо» засипає снігом,
який ітиме весь вечір.
Сніг падав і падав.
І ми намагалися розчистити його, згідно з правилами, але сильно не старалися.
Знаю, я не мав би цього казати, але це правда.
Слухайте! Хто тут має чемпіонський перстень?
- Ніхто. - Поїхали, крихітко.
Не забувайте, за що в біса боретеся!
Гаразд? Ми переможемо! Перемагаємо на «три». Один, два, три — перемога!
Ми здобудемо перемогу.
- Обіцяєш? - Обіцяю.
Білле, враховуючи ці умови, яку це дає вам перевагу?
Поле — гадаю, тут немає жодних проблем.
Принаймні так здавалося перед грою.
І, знаєте, думаю, сьогодні ми готові.
Здається, Белічік увімкнув сніг, вибрав погоду.
Ось вмикач!
Учора — гарна погода, сьогодні — погляньте, що відбувається.
Справжня хуртовина.
Для нас це ідеально.
Ми граємо проти команди «Рейдерс».
Це команда із Західного узбережжя.
Сльота. Погана видимість.
До такого вони не звикли.
Не дуже холодно. Не холодно, крихітко. Не холодно.
Ми завжди намагалися знайти невеличкі переваги.
Особливо для того матчу.
Бо ми знали, що вони чудово грають.
Вони були сильною футбольною командою.
Це все — їхнє бажання. Вони забажали снігу.
Вони забажали, щоб було холодно.
Та є одна річ, якої вони не забажали. Вони не забажали «Рейдерс».
«Рейдерс» — на «три».
Один, два, три — «Рейдерс»!
І ми на стадіоні «Фоксборо».
Ґеннон шукає кінцеву зону, бачить відкритого гравця.
Тачдаун!
Не сьогодні. Не сьогодні.
На поле виходить Том Брейді.
Подивимося, як відіграватимуться «Петріотс».
Давай!
Брейді робить свою справу. Кидає, м'яч перехопили.
Квотербек Том Брейді втратив терпець.
«Оукленд Рейдерс» утрачають м'яч,
і м'яч знову в них.
Під час того матчу трапилася фігня, через яку було майже неможливо перемогти.
Я зарано вкинув м'яч.
Давай!
І ми ні чорта не зробили.
Ми не могли пасувати м'яч.
То був просто... То був жах.
Брейді не мусить поспішати.
Кидає, м'яч пролітає над ресівером.
Часу кинути м'яч — хоч до завтра.
Том Брейді досить спокійний.
Поїхали!
Та прокиньтеся вже! Грайте!
Я поглянув на табло.
Ми на десять очків відставали від сильної команди в четвертій четверті матчу.
І ми відчували, на основі того, як ми грали,
що ми не маємо шансів.
Але до нас підійшов тренер, і такий:
«Ну ж бо, хлопці, ще не все втрачено».
Треба зробити так, щоб м'яч потрапив у кінцеву зону.
Тож що б ми не планували, ось що нам треба зробити.
Гаразд. Що ж...
Отже, ми виходимо без стратегії.
Починаємо набирати темп.
Виходимо на поле.
Пам'ятаю, як я поглянув на хлопців і сказав:
«Зіграйте найкращу гру в своєму житті».
Давай!
Третя спроба, п'ять ярдів.
Швидка передача. Віґґінс. Перший даун.
Брейді. Швидка передача.
У цьому весь Трой Браун.
Щойно ми побачили новий напад команди «Нью-Інґленд».
Дещо більше наполегливості, відчуття поспіху.
Наче шукають свій ритм.
Давай!
Брейді.
Спіймав? Спіймав.
Джермейн Віґґінс спіймав м'яч від Девіда Петтена.
Шанувальники команди «Петріотс» аж повставали.
Їм і казати нічого не треба стосовно другого дауна.
Давай!
Вибігає вперед. Пробіжка.
Не виходячи за п'ятірку, тачдаун.
«Петріотс», на чолі із Брейді, не здаються.
Непоганий прорив. Так тримати!
Мене переповнювала енергія. Я кричав на своїх товаришів.
І це дало нам шанс.
Давай!
Брейді, не поспішає. Тепер його оточують.
Біжить.
Намагається виконати даун, виходить за лінію.
Так, уперед!
Щодо того, що має зробити Брейді питань немає,
та під час останнього ривка він показав,
що може змусити команду поквапитися.
Гадаю, йому дали волю,
і він приймає правильні рішення.
Брейді, з формації «пістолет».
Втратив м'яч.
М'яч у «Рейдерс».
Це, можна сказати, розвіяло сумніви,
щодо перемоги «Оукленд Рейдер» тут, в Новій Англії.
«РЕЙДЕРС» — 13 «ПЕТРІОТС» — 10
Я був такий злий!
Я вибіг із поля й подумав: «Бляха, це кінець, це кінець сезону».
Я просто, я не міг повірити, що
я впустив м'яч — і програв матч.
Враховуючи кількість часу, яка в нас залишилася,
ми не мали жодних шансів відігратися й перемогти.
Та мить була важка.
Той сезон був особливий,
аж тут раптом, просто... кінець.
Ця гра, футбол, вся її суть — це контроль, контроль і ще раз контроль.
Контроль над власною долею.
І тоді, час від часу...
Бог каже вам, що нічого ви не контролюєте.
Що ж, менш ніж за дві хвилини
вирішать, чи то була незавершена передача, чи м'яч випав.
Що ж, схоже, Том Брейді передумав
і не хотів його кидати.
Він його опустив. Він контролював м'яч.
Чарльз Вудсон збиває його.
І, Ґреґу, немає жодних сумнівів, що м'яч випав.
Ми думали, що програли.
Пам'ятаю, мій син, Джош, любив сидіти на трибунах.
Ми бачили, як він пішов геть.
ХЛОПЧАКИ БЕЛІЧІКА СУПЕРБОУЛ!
Він був на стоянці, збирався їхати геть.
А тоді почув той гучний рев.
Він дзвонить мені й каже: «Що сталося?»
Я сказав: «Повертайся».
Ми переглянули матч —
і побачили, що квотербек простягнув руку вперед,
наче він не завершив передачу.
Овва!
Час грати, крихітко. Час грати!
Усе, звісно, залежить від інтерпритації Волта Коулмена.
Повернімося й погляньмо самі.
Мені здавалося, що м'яч випав.
І всім іншим також здавалося, що він випав,
тільки в правилах було написано інше.
Не ми писали те довбане правило!
Так, Ґреґу, щойно сказали,
що коли квотербек опускає м'яч чи притискає його до себе,
не має значення, чи він збирається кидати м'яч, чи ні.
Це незавершений пас.
Дай боже здоров'я Волту Колману й тому, хто вигадав те правило.
І ми таки відчуваємо, що Господь приклав до цього Свою руку.
Правда в тому, що в цій грі, чи була то...
удача, щастя, доля — я... Я не знаю.
Щось... щось було на нашому боці.
«Петріотс» здобули ще одне життя.
А також шанс забити трьохочковий гол.
Ну ж бо, Адаме.
Адам Вінатьєрі впорався з подачею на 54 ярди,
але тоді не було такої хуртовини.
У ту мить я усвідомив:
«Доведеться тобі постаратися в цю негоду, друже».
І на поле виходить Адам Вінатьєрі.
Спроба відбити м'яч із 45 ярдів.
Ну ж бо.
Подача із 45 ярдів, коли нападало 15 см снігу,
серед лютої хуртовини давала дуже малі надії.
Ми навіть не мали часу розчистити поле.
Я змів сніг ногою й такий...
«Ось і все».
Я вів монолог із собою, кажучи:
«Адаме, чуваче, це буде найважчий удар у твоєму житті.
На кону так багато,
тож ти мусиш зосередитися й зробити все правильно.
Промажеш — тобі кінець».
Він відбив м'яч,
але було темно, йшов сніг і було важко щось побачити.
І пам'ятаю відомі слова головного тренера: «Що трапилося?»
Я сказав: «Він забив трьохочковий гол».
Це... прекрасно!
Ми зрівняли рахунок і...
ми пішли зупинити їх, здобути м'яч в овертаймі
й забити трьохочковий гол, щоб перемогти.
І матч чемпіонату АФК продовжується.
Я не можу описати це словами.
Ці хлопці грали, як чемпіони. Вони грали жорстко.
І вони дали мені шанс зіграти...
Дякую тобі, Боже, за Адама Вінатьєрі!
О боже... Гей!
Треба відлити копію його клятої стопи з бронзи, серйозно.
І прикрашати нею капот автівок, як у ролс-ройса.
Це був один із матчів, коли думаєш:
«Чорт, ми цього не забудемо».
Оце матч, правда? Так!
Що це було, хлопче?
Так! Що це було?
- Переможна чотирнадцятка, я казав. - Так, так і сталося.
Молодці!
Вони давали нам жару.
Третій даун, напад, повернення гравців особливого призначення.
У четвертій четверті було зроблено все необхідне.
Ви ледве вклалися, але зробили це.
Послухайте,
усе, що було цього року,
нам є за що бути вдячними,
але все починається з верхівки.
Цей матч був для вас.
Містере Крафт!
У вівторок, у вівторок на першу.
- Так, сер. - У вівторок на першу.
Цей рік — наш! Цей рік — наш!
Гей, кричіть: «Чемпіони», — на «три».
Чемпіони!
Це доля. Це доля, крихітко.
Якась частина всіх нас думає: «Боже...
Буває, трапляються речі, які наче визначені долею».
І я вже відчував таке раніше.
Та тепер я в цьому впевнений.
Це типу: «О боже!
Може, з нами так мало статися».
Вітаємо в Піттсбурзі.
Команда «Петріотс» сьогодні становить неабиякий виклик,
і всі, хто бачив, як Брейді грав торік під час снігопаду,
знають, що молодий квотербек із Нової Англії вміє досягати свого.
Давай!
Ой, лишенько.
Квотербек команди «Петріотс» на землі, і він травмований.
Переклад субтитрів: Анастасія Хома