אנחנו לא מפחדים ממך.
תראה מה יקרה. אתפוס אותך.
לא תעשה כלום. - תיזהר.
ואנחנו מוכנים להתחיל. משחק האליפות של חטיבת הפוטבול.
הדרך לסופרבול עוברת דרך אצטדיון היינץ פילד כרגע.
אחרי כל מה שהפטריוטס עברו העונה,
לשחק על הזדמנות להשתתף בסופרבול,
זה מסתכם באחד משני דברים,
או שהפטריוטס הם קבוצת פוטבול טובה מאוד
או שהם חיים על זמן שאול.
הפטריוטס מספקים אתגר מפחיד פה היום
וכל מי שצפה במשחק של טום בריידי בשלג בסוף השבוע שעבר
יודע שהקוורטרבק מניו אינגלנד יכול לתת עבודה.
אוי, אלוהים.
הוא נפל.
הקוורטרבק של הפטריוטס נפל והוא פצוע.
הוא קיבל מכה מתחת לברכיים.
אוי, אלוהים.
האמת שזו הייתה הפעם השלישית במשחק ההוא שאותו הקרסול נפגע.
הוא היה די כואב, אבל...
אמרתי, "לא, אני רוצה לשחק".
אבל בשלב הזה המאמן החליט,
"אתה יודע מה? אני חושב שניתן לדרו לשחק."
ודרו בלדסו עלה למגרש.
דרו בלדסו, שעזב את הקבוצה בשבוע השני עם פציעה בחזה.
ואז הוחלף על ידי בריידי.
כשעליתי למגרש, פתאום השתרר שקט.
כמובן שכל העולם חשב,
"הבחור הזה לא שיחק הרבה הרבה זמן."
אתה יודע? "זהו זה. המשחק הסתיים."
איזו זריקה של דרו בלדסו.
אבל התכוונתי להתחרות בכל דרך שיכולתי...
כי הסופרבול היה קרוב כל כך.
להתקרב כל כך ואז לא לשחק שם...
לא התכוונתי לתת לזה לקרות.
רץ אחורה בשביל המסירה. מסתכל, זורק, פנוי!
טאצ'דאון!
טאצ'דאון של דרו בלדסו!
הניו אינגלנד פטריוטס הגיעו לפיטסבורג ועשו את הבלתי ייאמן.
הם מביסים את הסטילרס 17-24.
הו, ואו!
אני לא מאמין, גבר.
איזה סיפור. דרו בלדסו מחליף את טום בריידי הפצוע.
הוא עושה פה מהלכים גדולים.
זה מרגש מדי בשבילך, דרו?
שנה קשה מאוד. ו...
אני גאה שנשתתף בסופרבול.
היממנו את העולם!
עבור כל האנשים שלא נתנו לנו הזדמנות,
אנחנו הולכים לרחוב בורבון.
כן, אנחנו הולכים לרחוב בורבון.
אנחנו הולכים לבול! - ניו אורלינס, מותק!
כי הסופרבול היה קרוב כל כך.
הם בדרכם לסופרבול בניו אורלינס.
ורוברט קראפט מצטרף אליי, יושב הראש והבעלים של הניו אינגלנד פטריוטס.
אני רוצה לתת הרבה קרדיט למאמן בליצ'יק ולצוות שלו,
ולכל השחקנים שלנו ששמו את הקבוצה במקום הראשון.
מציגים לך את הגביע,
ופתאום אני מבין, "אלוהים ישמור!
אני הולך לסופרבול."
לאוהדים הנהדרים
שתומכים בנו בשלג, בגשם, בשמש,
אנחנו מודים לכם.
אנחנו חושבים שזה נהדר שנשחק במשחק הכי הגדול במדינה.
הבנתי איך האוהדים הרגישו כי הייתי אחד מהם.
חלמתי שנגיע לסופרבול...
הרבה לפני שהיינו הבעלים של הקבוצה.
ב-1971, כשבנו את האצטדיון החדש בפוקסבורו,
החלטתי שאקנה מינויים עונתיים.
תמיד אהבתי פוטבול.
הפיזיות, עבודת הצוות...
אז רציתי לחלוק את זה עם הבנים שלי.
אני זוכר שלאבא שלי
היה תיק עם מנעולים קטנים בכל צד.
וכילד קטן תמיד חשבת שהסודות הכי גדולים בעולם
היו בתיק הזה. והוא פתח אותו,
והיו שם סרטים
עם הלוגו הישן של פט פטריוט, ואבא שלי אמר,
"אתה רואה את אלה? אלה מינויים עונתיים לפטריוטס."
הקבוצה חיברה את המשפחה שלנו,
אבל זו הייתה תקופה קשה להיות אוהד.
הוא פנוי לגמרי.
אז מה השתבש? בינתיים כמעט הכול.
כשראיתי את הדברים הטיפשיים שנעשו,
אמרתי, "אלוהים, אם הייתי יכול להיות הבעלים של הקבוצה הזו, מה הייתי עושה?"
והאם זו הייתה פנטזיה? בטח הרבה אנשים חשבו ככה.
אתה מוכן להגיד לו שרוברט התקשר?
הייתי איש עסקים שבנה את עצמו
שניהל חברת נייר.
לא היה לי הרבה כסף בחשבון בנק.
ידעתי שאצטרך למצוא דרך להשיג כוח פיננסי
והבנתי שהמפתח הוא אצטדיון פוקסבורו הישן.
האצטדיון היה ממש מיושן.
הרבה אנשים חשבו שהוא חסר ערך.
אבל הבנתי שהמקור הראשי להכנסות במהלך המשחק
הגיע מהחניה ומהאצטדיון.
במהלך העשור הבא,
ביצעתי מהלכים לקניית האצטדיון
ואת האדמה שהאצטדיון עמד עליה
במחיר ממש נמוך.
אף אחד לא הבין כמה זה היה חשוב.
בטח היו 20 קונים שבאו וניסו לקנות את הקבוצה,
אבל ברגע שהם הבינו שיש לי שליטה על ההכנסות, הם ויתרו.
ינואר 1994 -
...עשה עבודה נהדרת.
במסיבת עיתונאים היום, ג'יימס אורתוויין הודיע
שהוא מוכר את הקבוצה לקונה מקומי, רוברט קראפט.
המטרה שלי היא לעזור להביא אליפות לניו אינגלנד.
לא עשינו את זה כדי להיות סמרטוט של הקבוצות האחרות.
אנחנו אוהבים לנצח.
אנחנו מתכוונים לעבוד צמוד מאוד עם המאמן פרסלס
כדי שתהיה לנו קבוצה מיוחדת מאוד.
ביל פרסלס מאמן ראשי, 1996-1993 -
הייתי בעד קראפט כי איך שזה התנהל...
היה קצת אי-סדר.
הבעלים הקודמים לא היו מוכנים להוציא כסף על השחקנים הטובים.
אז כשקראפט הגיע...
קיוויתי שהוא יתמוך בזה יותר.
יש כאלה שמשוכנעים כל כך שהבעלים החדש של הפטריוטס, רוברט קראפט,
מחויב לניצחון שהם מוכנים לחכות
בלילה ובשעות הבוקר המוקדמות בשביל מקומות טובים.
סוף סוף יש לנו מאמן עם מחויבות, בעלים עם מחויבות,
והם יוציאו את הכסף ויביאו לנו ניצחון.
כשיש לך מאמן שזכה פעמיים בסופרבול עם קבוצה אחרת,
וכשהבעלים מעורב בצורה אינטימית בניהול הקבוצה,
והוא לא סתם מיליארדר שיש לו צעצוע...
פטריוטס 1994 שחר של יום חדש -
הייתה תחושה של התרגשות, "אולי המצב יכול להשתנות פה".
בלדסו מוסר.
בום. טאצ'דאון.
זה שווה ערך לסיגר הניצחון
בעוד שבוב קראפט לובש את המעיל.
בשנה הראשונה של קראפט שם, הקבוצה השתפרה
והיא הייתה על סיפו של הישג.
ינואר 1997 -
אני מציג את אלופי חטיבת הפוטבול האמריקאית,
הניו אינגלנד פטריוטס!
ב-1997, הקבוצה הגיעה לסופרבול.
ממש התרגשנו בקשר לעתיד.
תביאו את זה הביתה, פטס! -
אבל באותו הזמן,
היה ברור שקורה משהו עם ביל פרסלס.
טונה!
סוף סוף הייתה לנו קצת הצלחה,
אבל הרגשתי שקראפט לא תמיד יישר קו
עם הדברים שידעתי שהכי טובים לקבוצה.
לקראפט לא היה רקע אמיתי בפוטבול,
ובגלל חוסר הניסיון שלו הוא לקח ממני את הדראפט
ונתן אותו למישהו אחר.
הרגשתי שהיו אנשים חסרי יכולת
שקיבלו החלטות עבור הארגון מבחינת השחקנים.
ולא אהבתי את זה.
וידעתי שלא אחזור לפטריוטס.
הפטס פוגשים את התקשורת בעוד כחצי שעה
וכולם מחכים לשמוע מה יש לפרסלס להגיד,
בעוד שהסיפורים מתגברים שביום ראשון יהיה המשחק האחרון שלו
כמאמן הראשי של הניו אינגלנד פטריוטס.
הדיווחים ממשיכים היום שביל פרסלס בחוץ.
אתה מוכן להגיב על זה?
זה היה מתסכל עבורנו כשחקנים.
להגיע לסופרבול אחרי שהיינו הקבוצה הכי גרועה בליגה,
זה היה חתיכת הישג גדול.
וזה לא היה הסיפור במהלך השבוע של הסופרבול.
הסיפור היה אם פרסלס ילך או לא ילך לג'טס.
בין אם יש לו קסם לא ייאמן בסופרבול או לא,
הוא בדרך לניו יורק, נכון?
אני לא יכול לדמיין תרחיש
שבו הוא לא יהיה עם הג'טס בשנה הבאה.
אלה נישואים גרועים בין בוב קראפט לביל פרסלס.
גם אם שניהם יחבקו את גביע וינס לומברדי
ב-22:00 ביום ראשון, הם לא יחבקו זה את זה
ב-9:00 ביום שני.
בואו נפגוש את אלופי חטיבת הפוטבול, הניו אינגלנד פטריוטס.
כשהקבוצה שלך בסופרבול, אתה רוצה שכל האנרגיה תמוקד
בעשייה של כל מה שאפשר כדי שהקבוצה תנצח.
זה לא קרה בסופרבול ההוא.
כל החמצן יצא מהחדר בגלל הפלירטוט של ביל עם הג'טס.
פארב חוזר לזריקה הראשונה שלו.
הוא זורק עמוק. יש לו שחקן פנוי.
טאצ'דאון, גרין ביי.
התוצאה הסופית, הגרין ביי פקרס, 35,
הניו אינגלנד פטריוטס, 21.
במקרה של המאמן פרסלס, לא הרגשתי שהקבוצה תמיד הייתה במקום הראשון מבחינתו.
הוא קיבל החלטות שהיו טובות לביל פרסלס
בניגוד לניו אינגלנד פטריוטס.
הבטחתי לעצמי שבעתיד
אמצא מאמן שהקבוצה באמת הכי חשובה לו.
חמש שנים מאוחר יותר 28 בינואר 2002 -
בשידור חי מניו אורלינס, מיקום הסופרבול ה-36.
אתה זוכר שלפני חמש שנים,
הטיול הראשון של הבעלים של הפטריוטס, בוב קראפט, לסופרבול היה בלתי נשכח,
אבל הוא לא היה נעים.
אני מרגיש מאוד בר מזל שהמשפחה שלנו חזרה לסופרבול.
אנחנו מתרכזים בזה ואני מקווה שאנחנו עושים כל מה שאפשר
כדי שכולם יהיו באותו הראש,
כדי שנוכל להביא את האליפות הביתה לאוהדים בניו אינגלנד.
למדתי בחיים שאף פעם לא יכולים להיות יותר מדי אנשים איכותיים סביבך,
וביל בליצ'יק תמיד עשה את מה שהכי טוב לקבוצה.
הניו אינגלנד פטריוטס היו אמורים להיות בינוניים במקרה הטוב, אבל הנה הם.
הסנט לואיס ראמס יתמודדו נגד הניו אינגלנד פטריוטס
על הפרס הראשון בפוטבול, גביע וינס לומברדי.
כל השנה הקבוצה הייתה מרוכזת
והתנהגה בצורה מקצועית מאוד.
במהלך השבוע, האם שמת לב למודעות מוגברת?
בהחלט יש מודעות מוגברת
או קצת יותר ריכוז מבדרך כלל.
ואני חושב שזה היה טוב למדי כל השנה.
אבל אין ספק.
זה שבוע מיוחד ומשחק מיוחד
וכולם מודעים למה שמוטל על הכף.
בשבוע הסופרבול ההוא,
אני זוכר שבאתי וביל דיבר עם הקבוצה...
בואו נתאסף.
הוא אמר, "אתם יודעים מה? כולנו ביחד בדבר הזה.
אם אתם יכולים להעדיף את הקבוצה על פני הרווחים האישיים שלכם...
ולעשות את העבודה שלכם...
אנחנו ננצח. אנחנו ננצח אותם."
אתמול בערב, הפטריוטס עברו למלון פה בפרוורים של ניו אורלינס
כדי להתרחק מהרעש של הרובע הצרפתי
ולחזור לשגרה כמה שיותר.
מקום נחמד. בריכה.
הגענו לשם, למלון.
המטרה העיקרית שלי עם השחקנים הייתה שיש לנו הרבה עבודה.
אני רק רוצה לוודא שהכול בסדר. אם יש בעיות,
תודיעו לי.
ולוייר הגיע וכעס בגלל החדר שלו.
לעזאזל.
לוייר מילוי סייפטי -
כן, הגענו למלון,
החדר שלי היה כל כך קטן שאני חושב שהוא הגיע עם מכל חמצן.
תראו את החדר הזה. אתם צוחקים עליי?
השחקנים רוצים חדרים נחמדים.
לא חדר קטן ליחיד.
אתה לא רוצה לישון במיטת יחיד קטנה
כשהזרועות שלך יוצאות מהצדדים וכפות הרגליים יוצאות מהקצה.
זה היה הדבר האחרון שחשבתי עליו, ואמרתי,
"לוייר, תראה, אתה יכול לקבל את החדר של המאמן הראשי.
לא באמת אכפת לי. ואם זה לא מספיק טוב בשבילך,
זה הכי טוב שאני יכול לעשות. הנה."
חדר ארונות?
אלוהים אדירים.
כן. - אתה בטריפ?
אז בשאר השבוע
זה היה, "לוייר, הכול בסדר? הנוף שלך בסדר?
החדר שלך טוב? יש לך מספיק מרחב?"
אז צחקנו על זה כל השבוע.
אני חושב שהמאמן עשה את זה כדי להדגיש שהקבוצה תמיד במקום הראשון.
וזה קבע את הטון להתכונן למה שעמד לבוא.
זה נראה כמו תסריט של דוד נגד גוליית בסופרבול הזה.
הניו אינגלנד פטריוטס, אנדרדוג עם 14 נקודות,
מרגישים שהם יכולים לחסל את הדרקון האדיר... אה, את הראמס.
כשצפיתי בראמס לפני סופרבול 36,
הראמס הובילו את הליגה בהתקפה והיה להם סגל של כוכבים.
תשכחו מקרקס האחים רינגלינג, הראמס הם המופע הכי טוב בעולם.
זו הייתה קבוצה מושלמת
עם מהירות וכוח בכל העמדות.
וזה טאצ'דאון!
הראמס הם שושלת בהתהוות.
הם הגיעו לפה כהתקפה הטובה ביותר במדינה,
ההגנה השלישית הכי טובה בפוטבול.
הם ניצחו שמונה משחקים ברצף, הפייבוריטים המוחצים.
וורנר הולך אחורה כדי למסור, משחרר את הכדור, צד ימין,
מרשל שם, טאצ'דאון...
אי אפשר למצוא מישהו שיגיד
שניו אינגלנד יכולה לנצח במשחק. - לא.
כל בחור שאתה מדבר איתו אומר, "באיזה הפרש הראמס ינצחו?"
אבל זה מה שנראה לי מדהים. - זה משחק מת, משעמם, גמור.
בקו ה-20, עשר, חמש. טאצ'דאון, מרשל פולק.
וכיוון שהתחרותיות של המשחק מוטלת בספק,
הסיפור הראשי שלנו ביום הרביעי ברציפות הוא בריידי ובלדסו.
מספיק! - מייקל, אני יודע שאתה שונא את הסיפור הזה,
אבל האמת היא שאין סיפורים אחרים.
אין שום עניין במשחק הזה ואתה יודע
שאין לך על מה לכתוב חוץ מאשר על בריידי ובלדסו.
נכתבו הרבה שטויות
על כל הסיפור של בריידי נגד בלדסו במהלך הימים האחרונים.
ואנחנו לא פה כדי להוסיף למחלוקת הזו היום.
עם זאת, צריך להגיד שלבלדסו
יש מסירה ארוכה טובה יותר ו...
אני חושב שהקרסול הכואב של בריידי מהווה קצת בעיה.
היה לי כזה בעצמי.
בכל מקרה, אנחנו לא פה כדי להיכנס לזה.
אנחנו פה כדי להביא שלום. - אנחנו פה כדי להביא שלום.
אחרי האימון היום, מצפים מביל בליצ'יק לקבל החלטה
בקשר לשאלה הקשה שנותרה בעיר הנינוחה הגדולה:
מי הקוורטרבק שיפתח ביום ראשון?
השחקן שפתח בכל משחק מ-12 הניצחונות של הפטריוטס
או זה שניער 17 שבועות של חלודה
כדי להציל את העונה של הקבוצה בסוף השבוע שעבר בפיטסבורג?
בסוף האימון, קראו לי לחדר המלון של בליצ'יק.
הוא פשוט ישב ואמר, "הקרסול של טומי נראה טוב.
החלטנו שאפשר להכין רק קוורטרבק אחד,
ונלך עם טום, השבוע." ו...
דרו בלדסו קוורטרבק -
אלוהים. זו הייתה... זו הייתה גלולה מרה.
זו הייתה גלולה מרה שהייתי צריך לבלוע.
אני חושב שמנקודת המבט של דרו, הוא רצה לשחק.
וזה מצב קשה עבור שחקן ותיק.
מה התגובה שלך להחלטה הזו, דרו?
כמובן שאני מאוכזב מאוד.
אבל כשאני מסתכל אחורה, אני שמח מאוד מכל ההחלטות שהמאמן בליצ'יק קיבל.
כיוון שהוא זה שהחליט, ו...
ואני שמח שזו הייתה הבחירה שלו.
כפי שהיה כל השנה, אני, אה...
אעשה כל שביכולתי כדי לעזור לו לשחק טוב במשחק הזה.
ו...
דרו היה יכול להרוס הרבה דברים.
אבל ככל שדרו היה מתוסכל, הוא עדיין תמך מאוד בטום.
וזה היה לי חשוב מאוד.
כל מה שבליצ'יק אומר, כמו לעשות את העבודה ולחשוב על הקבוצה לפני הכול,
דרו חי את זה.
כלומר, יש קוורטרבק בשווי 100 מיליון דולר
שעושה את מה שהכי טוב לקבוצה.
אני חושב שככה התחילה הדרך של הפטריוטס.
סופרבול 36 3 בפברואר 2002 -
ערב טוב, גבירותיי ורבותיי, וברוכים הבאים לסופרבול 36.
הפטריוטס נגד הסנט לואיס ראמס -
בואו נפגוש את אלופי חטיבת הפוטבול הלאומית, הסנט לואיס ראמס.
כשאתה גדל כשחקן פוטבול צעיר,
הרגע שאתה חולם עליו הוא כשמציגים אותך בסופרבול.
ורץ אחורי מאוניברסיטת סן דייגו,
מספר 28, מרשל פולק.
הם אומרים את השם שלך, את המספר שלך, את העמדה שלך,
ואתה רץ החוצה כדי שכולם העולם יראה אותך.
מספר 88, טורי הולט.
כאן ועכשיו. היום!
זהו זה. היום. - היום!
זה כמעט כמו רגע שיא עבור שחקן.
והניו אינגלנד פטריוטס בדיוק נכנסים למנהרה
כדי שיכירו אותם ויציגו אותם.
בואו נעשה את זה.
איך נעשה את זה?
אז חשבנו, "מה נעשה?"
ואז שמעתי מישהו צועק מאחורה, "אנחנו יוצאים החוצה כקבוצה!"
זה כולנו ביחד.
ככה הגענו לפה. הגענו לפה כי אנחנו קבוצה.
אנחנו עומדים להמם את העולם.
ועכשיו, גבירותיי ורבותיי, אחרי שבחרו שיציגו אותם כקבוצה,
הנה אלופי חטיבת הפוטבול האמריקאית,
הניו אינגלנד פטריוטס.
כשצפיתי בזה, חשבתי,
"אלוהים אדירים! הנה הם באים. הקבוצה שלי.
קבלו בבקשה..." יש לי צמרמורת עכשיו.
"...את הניו אינגלנד פטריוטס."
אלופי האיי-אף-סי ניו אינגלנד פטריוטס -
כן!
זה היה האדום, הלבן והכחול. זו הייתה אמריקה.
שבטיות... שמנו את זה בצד.
היינו אחד.
"תנו לחופש צלצל" בארי מנילו -
הבינו שהיינו הקבוצה של אמריקה. הצבעים שלנו, הכול.
הרגשנו חובה בגלל ה-11 בספטמבר ומה שהאומה שלנו עברה.
הנושא שלנו היה שכולנו אחד. כולנו בזה ביחד. כולנו אחד.
הנה, עכשיו!
אני לא יודע מה הייתה המשמעות של זה עבור אמריקה.
אני כן יודע שכשעמדתי על הקווים
והסתכלתי למעלה וראיתי אדום, לבן וכחול
ואוהדי פטריוטס בכל מקום, חשבתי,
"אוי, לעזאזל."
אמריקה אוהבת אנדרדוג. ואני מבין את זה.
אבל למרות זאת, זה עצבן אותי יותר מכל דבר אחר.
ונראה להם מה זה, לא משנה.
אדם וינאטיירי יפתח את המשחק מפה בניו אורלינס.
והוא מתקרב לכדור וסופרבול 36 מתחיל.
ומרפי סוטה ימינה מהשחקנים.
ובואו נראה אותו עובד.
הם אומרים שזו ההצגה הטובה ביותר על כר הדשא,
לא רק ההתקפה הכי טובה בפוטבול עכשיו, אבל אולי ההתקפה הכי טובה אי פעם.
תעשו את זה, ראמס! קדימה! - תבעטו!
הם היו קבוצת פוטבול מיומנת יותר,
אבל לא חשבנו שהם היו קבוצה קשוחה במיוחד.
חשבתי, "נמאס לי לשמוע על נבחרת הריצה.
נמאס לי לשמוע כמה הם מהירים, כמה אתלטיים הם.
זה פוטבול. אנחנו עומדים להראות לכם מה זה."
הנה. תכסחו אותם!
ידענו שאנחנו צריכים לשחק בסגנון שונה.
אנחנו צריכים להיות פיזיים, קשוחים, מרושעים.
הבחורים שלא היית רוצה לראות בסמטה חשוכה.
הם התנפלו על קורט וורנר היום. הם כיסחו אותו.
ביל בליצ'יק אמר לי, "הדרך היחידה לנצח במשחק הזה
זה להיות יותר פיזיים,
ואנחנו צריכים למצוא דרכים אחרות להבקיע, ולא רק בעזרת ההתקפה שלנו."
וורנר רץ אחורה בשביל הזריקה והנה הבליץ.
והכדור נחטף!
טיי לאו תופס אותו! 30, 25, 20, 15!
טאצ'דאון!
טיי לאו חוטף את הכדור ומגיע לאנד זון.
והפטריוטס ביתרון.
לא אשקר.
זו כנראה הייתה אחת החטיפות הכי קלות בחיי.
אלה סוג החטיפות שאנחנו לרוב מפספסים,
כי זה כאילו, "אתה צוחק עליי? אתה לא...
על מה אתה מדבר, קורט? אני יודע שאתה לא עומד לזרוק את הכדור."
משהו קרה במשחק הזה וביל היה ממש בסדר עם זה.
על פי השחקנים שלו, הוא אמר, "תקשיבו, תתפסו את התופסים האלה
בחולצה ותחזיקו.
הם לא יגידו שזו אחיזה לא חוקית או מגע לא חוקי בסופרבול.
הם לא יעשו את זה. וכשהם כן יעשו את זה...
טוב, תפסיקו לעשות את זה. ואז תעשו את זה עוד קצת אחר כך." אתה יודע?
אז זה מה שהם עשו.
מעולם לא אמרתי משהו על זה.
ואתה יודע למה? הם עושים...
כן, בוכים וכל מיני דברים.
אבל זו עובדה.
ואם אתה מצליח לעשות את זה, תעשה את זה.
והוא עשה את זה.
בריידי חוזר אחורה בשביל הזריקה, מסתכל, זורק ימינה.
טאצ'דאון, דייוויד פאטן!
מסירה לטאצ'דאון של שמונה יארד מטום בריידי.
מי חשב שאם מישהו יתפוצץ בהגנה
ושזה יהיה הניו אינגלנד פטריוטס?
במחצית הסופרבול ההוא, היינו ביתרון 3-14.
שתיקת הראמס -
ובזמן שהקבוצה יורדת מהמגרש, אבא שלי מסתכל עליי ואומר...
יתרון של 3-14?
רוברט קראפט בעלים, פטריוטס -
מה אגיד אם ננצח?
ג'ונתן התחיל לכתוב כמה דברים.
הרגשתי קצת אשמה.
או שהאמנתי באמונות טפלות.
אתה פותח את הפה לשטן ודברים רעים קורים.
וזה קשה לחזור מפיגור בסופרבול.
אני חושב שאם מישהו יכול לעשות את זה,
זו תהיה קבוצה מעולה כמו הראמס.
קדימה, ראמס!
בטח, במחצית הראשונה, בליצ'יק עשה כמה דברים לא צפויים.
אבל לא אכפת לי.
אנחנו ננצח אתכם עם מה שיש לנו.
תביא את זה, חבר. קדימה.
וורנר הולך אחורה בשביל הזריקה. יורה במורד המגרש. פולק תופס את הכדור.
בתוך קו העשרה יארד לשמונה יארד. אבל הוא עצר שם.
אז הראמס במצב טוב.
עכשיו נפתיע אתכם. זה מה שניסינו לעשות,
להפתיע אותם.
ניסיון שני לשער, בקו השני יארד של הפטס.
הקוורטרבק בורח. טאצ'דאון, קורט וורנר.
הוא נכנס בהליכה לאנד זון בלי שנגעו בו.
זה היה קל, אה?
והיתרון של הפטריוטס תלוי עכשיו בטאצ'דאון.
מנענו מהם להבקיע במשך 50 דקות.
ואז בעשר הדקות האחרונות, פרצה מהומת אלוהים.
ההתקפה של הראמס התעוררה לחיים ברבע הרביעי.
תכסח אותו!
אנחנו לא נותנים להם כלום. אז קדימה.
אנחנו חייבים לגרום להם להרביץ לנו.
לא ניתן להם כלום. אני צריך רצים. קדימה! - בלי עבירות.
וורנר הלך אחורה בשביל המסירה. מסתכל, זורק שמאלה. הכול פנוי בקו העשר.
בתוך החמש, וזה יוצא ונכנס. טאצ'דאון, סנט לואיס.
והראמס חזרו למשחק.
רבע רביעי שובר לב עבור הפטריוטס.
אז התוצאה היא שוויון 17 ונשארה דקה וחצי לשחק.
צריך להעביר את הזמן. צריך לשחק בשביל הארכה עכשיו.
אני לא חושב שאתה רוצה לכפות שום דבר כאן. אתה לא רוצה לעשות שום דבר מטופש.
יכולנו לעשות בונקר ולהגיע ל"מוות פתאומי" בהארכה.
אבל אז ביל עלה באוזנייה ואמר, "טוב, ארני, מה אתה רוצה לעשות?"
ואמרתי, "ביל, קצת נגמר לנו הכוח.
אם הם יקבלו את הכדור שוב, אני לא בטוח שנוכל לעצור אותם."
הניסיון הזה, זה להיות או לחדול.
אנחנו צריכים לנסות להשיג לאדם וינאטיירי
הזדמנות לנצח את המשחק בזמן הרגיל.
אני ניגש למאמן בליצ'יק והוא אומר, "אנחנו הולכים".
והוא אומר, "פשוט תדאג לכדור!"
ודרו עמד לידי
והוא התקדם קדימה ואמר, "לעזאזל עם זה".
אני זוכר שמישהו אמר לטום,
"היי, תיזהר."
כאילו, "לא, אנחנו ממש אנדרדוג במשחק הזה.
אף אחד לא ציפה שתהיה פה. אף אחד לא ציפה שנהיה פה."
לעזאזל עם זה, גבר, קדימה.
בריידי נמצא בשוטגאן.
אני לא מסכים עם מה שהפטריוטס עושים.
הם הלכו אחורה לחצי שלהם, לא נשארו פסקי זמן.
הייתי משחק על הארכה.
וכולם חשבו, "לעזאזל, נזרוק את הכדור?"
הביטחון שלי ירד ועלה בשנה ההיא.
ובאמת שלא ידעתי למה אני מסוגל.
אבל לדעת שחברי הקבוצה בטחו בי והאמינו בי.
עבורי זה היה, בואו נלך על זה וניקח סיכון.
בריידי לוקח את הסנאפ. הנה הריצה.
עכשיו הוא מתחמק, זורק את הכדור למרכז.
הוא נתפס שם אחרי קו ה-21 יארד.
נשארו 1:09 דקות לשחק.
הם חייבים למהר.
בריידי לוקח את הסנאפ הישיר.
מוסר שמאלה, זה מגיע לג'יי-אר רדמונד.
שלושים, 35, ל-40 ודאון ראשון.
הזמן עומד להסתיים באחד ממשחקי הסופרבול הטובים בכל הזמנים.
בריידי לוקח את הסנאפ הישיר.
מתקדם, מוסר לאורך המגרש, זה נתפס!
טרוי בראון בקו ה-40.
הוא נמצא משמאל לקו ה-37. הכדור יוצא החוצה.
ועכשיו אני די אוהב את מה שהפטריוטס עושים.
אז הנה אנחנו, מתקדמים במגרש.
זה כמעט סוריאליסטי.
הנה בריידי. הוא מוסר לוויגינס.
לאורך קו ה-30 ועכשיו, אין ספק, הם קרובים מספיק לשער.
אולי הוא יכול לעשות ספייק פה ולעצור את השעון.
זה מה שהוא יעשה. הוא יעשה ספייק פה.
שבע שניות.
וניאטיירי קרוב מספיק לשער.
אני נזכר שישבתי ביציעים
וחלמתי לזכות בסופרבול.
הייתה לזה משמעות כל כך גדולה עבור כולנו.
קדימה!
וסוף סוף, היינו כל כך קרובים.
נשארו שבע שניות,
ואדם וינאטיירי ינסה לנצח עם שער שדה מ-47 יארד.
חיכינו 42 שנה.
הכול הסתכם בזה.
הכדור בדרך. והוא...
בפנים! הוא בפנים!
אדם וינאטיירי בועט שער שדה של 47 יארד והמשחק מסתיים!
והפטריוטס הם אלופי הסופרבול!
הפטריוטס הם אלופי הסופרבול!
הקבוצה הכי טובה בליגת הפוטבול הלאומית.
אדם וינאטיירי, 48 יארד.
הו, מותק!
איזה סיום!
איזה סיום לבול!
אלוהים אדירים.
ראמס 17 פטריוטס 20 -
אני צריך לדבר איתך ולא עם אף אחד אחר. כולם הטילו בנו ספק.
היי, ניצחון מוחץ. ניצחון מוחץ, אה?
אוהדי ניו אינגלנד חיכו 42 שנה ליום הזה.
רוחניות, אמונה ודמוקרטיה הן אבני הפינה של המדינה שלנו.
כולנו פטריוטס.
והערב, הפטריוטס הם אלופי העולם.
...הרגע שאתה זורק את המסירה העמוקה לטאצ'דאון
ושער השדה טובים באותה המידה?
מעולה, מותק. מעולה, 12.
הו, מותק. הו, אתה הגבר. - אתה הגבר.
טום בריידי ודרו בלדסו ביחד.
מה אתה אומר, טום בריידי? איך אתה מרגיש?
אני מרגיש מדהים. - צריך להחזיר אותו לבמה.
מה אתה אומר?
מה אתה אומר, מותק? מה אתה אומר?
זה היה חלום חיי.
זה היה...
זה היה די מדהים.
אבל הייתי די גמור אחרי זה.
הוא נכנס!
לא חגגתי עם שאר הקבוצה.
פ-ט-ס! פטס!
למחרת, אני זוכר שנכנסתי למכונית והמאמן בליצ'יק...
הוא נכנס והוא עדיין היה שיכור מהלילה לפני כן.
הרחתי את האלכוהול.
אבל אני זוכר שהוא אמר לי... "טוב... טום...
הייתה לך שנה טובה למדי."
ו...
זו הייתה הדרך שלו להחמיא לי.
הפטס חזרו הביתה כמנצחים היום,
והם הביאו מטען נוסף מניו אורלינס, גביע הסופרבול.
מאות אוהדים למודי סבל
משתוקקים לחגוג את סיום העשורים של התסכול...
אלופי הסופרבול 2002 - 2001 -
אני נשבעת באלוהים שלמחרת התעוררתי ו...
ג'קי מקמולן בעלת טור, הבוסטון גלוב -
"האם זה... האם זה באמת קרה?
האם הפטריוטס ניצחו בסופרבול?"
זה היה בלתי נתפס עבור אוהדי בוסטון.
יותר ממיליון תושבי ניו אינגלנד התמודדו באומץ עם הטמפרטורות
ורוח קרירה מאוד כדי להעניק קבלת פנים מיוחדת
לקבוצה אלופת העולם.
הייתה אישה שניגשה אליי ואמרה,
"אני רק רוצה להודות לך.
סבא שלי אמר לי להגיד לך שהוא יכול למות מאושר עכשיו."
והבנתי את זה. חשבתי, "ואו".
פטריוטס! - מספר אחת!
תודה!
טום בריידי... כשאתה קוורטרבק שזכה בסופרבול,
תהיה עליך כל כך הרבה תשומת לב, יהיו הזדמנויות.
התינשא לי, טום? -
אחרי הסופרבול, הוא קיבל הארכה של ארבע שנים לחוזה,
אולי שישה או שבעה מיליון דולר בשנה.
אנחנו אוהבים אותך, טום!
אני חושב שהוא הבין את זה פתאום,
"זו המציאות החדשה שלי."
אני זוכר שיום אחד היינו במכונית והוא אמר,
"נוג'נט, אני מיליונר."
ואמרתי, "טום, כן, נכון".
הוא אמר, "לא. אני מיליונר".
ובאותו הרגע בדיוק, לעולם לא אשכח,
השיר "בטי השחורה" התחיל להתנגן ברדיו והוא הגביר אותו
והתחלנו לנגן בגיטרה דמיונית וחגגנו את העושר החדש שלו.
קבלו בבקשה... מאלופת העולם שלכם,
הניו אינגלנד פטריוטס, טום בריידי.
ברוך השב, ברכותיי.
טום בריידי הפך ל...
תשכחו משחקן פוטבול, האישיות, הסלבריטי הכי מבוקש.
הוא על מכונית עם גג נפתח בדיסניוורלד.
הוא על השער של כל מגזין.
ואני לא מדברת רק על "ספורטס אילוסטרייטד".
הפופולריות שלו התפוצצה לחלוטין.
תודה רבה.
קיבלתי טלפון מהבית הלבן והם אמרו שהם רוצים שטומי יבוא
ויישב בתא הנשיא בנאום מצב האומה.
ופרס האי-אס-פי-איי הולך ל... טום בריידי.
הפטריוטס הפכו הרגע לתרופת פלא.
כולם רצו לשתות את מה שהפטריוטס שתו
כי כל מה שהם עשו הפך לזהב.
סופרבול 38.
הקרוליינה פנתרס והניו אינגלנד פטריוטס.
הפטריוטס מחפשים תואר סופרבול שני בתוך שלוש שנים.
מ-41 יארד.
זה נראה בפנים!
הניו אינגלנד פטריוטס הם אלופי הסופרבול.
בשלב הזה, ביל בליצ'יק הוא גאון, מוח הפוטבול הגדול ביותר.
משווים את טום בריידי לג'ו מונטנה, גיבור הילדות שלו.
לא הטלת בנו ספק, נכון?
ורוברט קראפט הפך לאחד מהבעלים הכי חזקים בספורט.
שלושת החבר'ה האלה, הם היו על גג עולם האן-אף-אל.
לפני שנתיים הבטחתי לכם
שלא נהיה מרוצים עד שנביא גביע אליפות נוסף
לאנשי ניו אינגלנד.
והנה הוא!
זכינו בשני תארי סופרבול בתוך שלוש שנים.
ואני זוכר שאחד מחבריי לקבוצה אמר,
"ברו, בוא לפה. תראה, זכינו בשניים מתוך שלושה.
אם נזכה בשלושה מתוך ארבעה זה שושלת."
וזו הפעם הראשונה ששמעתי את זה.
והבנתי מה המשמעות של זה.
ופה נכנסת ההתמכרות.
יעד שושלת! -
ואז אתה מבין, "זה לא יכול לעצור עכשיו".
ברוכים הבאים לסופרבול 39.
יש לנו את הניו אינגלנד פטריוטס
שמנסים לזכות בפעם השלישית בארבע השנים האחרונות.
אם הם ינצחו היום, הם יהפכו לשושלת.
קשה לפעמים להסביר את זה לאנשים,
אבל המשחק הזה הוא כמו סם.
כשאתה מצליח, כל פעם שאתה מקבל קצת,
אתה רוצה עוד קצת.
האופוריה הגבוהה ביותר שאתה מרגיש בכל פעם שאתה מנצח,
אתה רודף אחרי זה לנצח.
בריידי... זורק והכדור נתפס. טאצ'דאון.
היינו קבוצה...
...שהפכה יחד למכורים.
תראו, בואו נתרכז קצת יותר בעבודה
ופחות בלדבר איתם ולדחוף אותם, בסדר?
פשוט נעשה את העבודה שלנו ונמשיך למהלך הבא.
והאמת שעודדנו זה את זה.
בואו נישאר בחיים! אולי הם יפשלו. בסדר?
וחלקנו יודעים את זה, חלקנו לא, לחלקנו לא אכפת.
דונובון מקנאב...
זורק למרכז המגרש והכדור נתפס על ידי הריסון.
והניו אינגלנד פטריוטס יהיו השושלת הראשונה של המאה ה-21.
פטריוטס פוטבול ויקלי שושלת!!! -
ככל שהזמן עובר, מערכת היחסים שלך עם הסם משתנה.
אחרי זכייה, במקום אופוריה,
זו רק הקלה.
וכשהפסדת, זה היה... זה היה...
אפל.
לדנוור נמאס לשמוע על ניו אינגלנד.
הם רצים אחרי בריידי, הוא מצליח למסור, הכדור נחטף.
הכדור נחטף באנד זון.
זה ביילי. ביילי רץ
והוא מתחמק מהאדם היחיד שהיה לו סיכוי לעצור אותו.
אם מדברים על מהפך במשחק!
ונראה שהריצה המדהימה הזו של הפטריוטס
עומדת להסתיים.
תעשה הכול ולא תבחל בכלום כדי לעצור את הפחד מהפסד.
הכול.
בכירי האן-אף-אל חוקרים האם
הפטריוטס צילמו באופן לא חוקי את מאמני ההגנה של הג'טס
במהלך המשחק ביום ראשון במדולנדס.
טוב, זו קבוצת העשור.
שלוש אליפויות.
אני לא רוצה לחשוב שבליצ'יק והפטריוטס הם רמאים.
אני לא יודע מה התשובה לשאלה הבאה.
האם זה יכתים את כל מה שהם השיגו או לא?
תרגום כתוביות: יעל אביבי