גדלתי בהובוקן הישנה. זה היה קשוח.
הייתי נער מזבח בעצמי.
למדתי שאתה צריך לתת אמון באנשים.
זה נתן לי מוטיבציה פנימית להיות שוטר טוב.
בהתחלה, הייתי במחלקת הסמים.
השתתפתי במבצעים חשאיים מאוד.
שמונה הואשמו בהשתתפות ברשת הימורים המקושרת למשפחת ג'נובזה -
אם אתה נכנס עמוק,
אתה מבלה איתם, אוכל איתם, שותה איתם.
אתה פוגש את המשפחות שלהם.
אבל ברגע שזה נגמר, אתה צריך לחזור למציאות.
למען האמת, היו לי הרבה רגשות אשמה
אחרי שסיימתי את עבודתי החשאית.
האמת שזו הייתה הבגידה.
פשוט לא יכולתי לעשות את זה לאנשים.
אז התקשרתי לרב-פקד.
ואמרתי, "אני חייב לצאת מפה. אני רוצה העברה".
הוא אומר, "לאן? אתה יכול לעבור לאן שתרצה".
אמרתי, "אני רוצה לעבור למדולנדס".
ג'-ט-ס!
ג'טס!
הכינוי שלי היה ראש העיר של המדולנדס.
התעסקתי עם אבטחה באצטדיון.
היו לנו את משחקי הפוטבול.
האוהדים שהשתכרו.
ג'טס -
אבל ב-35 השנה שעבדתי שם, מעולם לא היו לי בעיות.
עד ליום של פרשת ספייגייט.
עוזר הווידיאו של הפטריוטס נתפס מכוון מצלמה
לכיוון סימוני המהלכים של מאמן של הניו יורק ג'טס, הפרה של כללי הליגה.
הם עשו את זה בבוטות והם נתפסו!
זה היה מתוכנן מראש!
פתאום הפטריוטס נראים כמו מועדון מושחת.
השלטון שלהם, השושלת שלהם, תחת מתקפה עכשיו.
זה יהיה לא אופייני, אבל נחמד, אם ביל בליצ'יק יופיע ויענה לשאלות.
הקלטת לא תשקר.
הגנה!
שמונה חודשים לפני ספייגייט -
יש לכם את היריבים המושבעים פה, הקולטס והפטריוטס.
טום בריידי, מלך הקאמבק.
אבל הפעם הוא בפיגור ארבע נקודות ונשארו 24 שניות.
אני אפילו לא חושב שפייטון יסתכל.
בריידי זורק את הכדור.
הכדור נחטף!
הקולטס ישחקו בסופרבול!
זה היה ממש קשה.
המנצח במשחק ההוא כנראה היה מנצח בסופרבול, ויכולנו לנצח.
לא ניצחנו, אבל היינו יכולים לנצח.
בפוטבול, אם אתה לא שולט במשחק,
אז בסופו של דבר, אני חושב שהיריבים שלך יתישו אותך
והם יגיעו למצב שאתה רוצה להיות בו.
האם השושלת של הפטריוטס הסתיימה?
עכשיו שאינדיאנפוליס פרצה את הסכר,
אני חושב שהשושלת מתפוררת.
ההתקפה שיחקה גרוע
ובהחלט איבדה חלק מההילה שנובעת מהרקורד שלה כבלתי מנוצחת.
אני נזכר במשחק ההוא. ההתקפה,
לא הקדמנו אותם מספיק פעמים ולא הבקענו מספיק כדי לנצח אותם.
מיד כשיצאנו לפגרה, ביל ואני
דיברנו על זה שאנחנו צריכים למצוא דם חדש להתקפה.
תופס שהוא שחקן אלפא.
למשל, בחור שיכול לרוץ 50 יארד במשחק.
רנדי מוס תופס -
אני נכנס למועדון והטלפון שלי מצלצל.
"הלו?"
"היי, רנדי, זה המאמן בליצ'יק."
ואני... "מה?"
אמרתי, "זה ביל בליצ'יק מהפטריוטס".
הוא אמר, "מה?" וניתק את הטלפון.
חשבתי, "אולי הוא לא רוצה לבוא לניו אינגלנד".
אז התקשרתי אליו שוב.
"הלו?"
"רנדי, זה המאמן בליצ'יק." ואני יושב שם וחושב,
"מי עובד עליי בטלפון כל הזמן?"
והוא אמר, "טוב, מי זה? זו מתיחה."
אז אמרתי, "לא, זה ביל בליצ'יק, ועשינו טרייד בשבילך".
הוא ניגש ישר לעניין. הוא אמר, "תראה, בנאדם,
אם לא תהיה פה מחר ב-10:00 בבוקר, לא יהיה טרייד."
וחשבתי, "לעזאזל. הרגע ניתקתי את הטלפון לביל".
אני וכמה מהחברים שלי ישבנו מסביב לשולחן,
והזמנתי 12 בירות של קורונה.
החזקתי את אחת מהבירות ואמרתי, "אני אהיה שחקן של הפטריוטס!"
רנדי מוס נרכש על ידי הפטריוטס בטרייד ביום ראשון בבוקר.
ברוך הבא לניו אינגלנד, רנדי.
אפשר לומר שהוא התופס עם האיכויות הפיזיות הטובות ביותר
בכל האן-אף-אל.
מוס תופס מסירות של טום בריידי
ונראה שהם המועמדים המובילים לזכות בכול.
הם שיפרו כל כך את ההתקפה שלהם, ואני עדיין מעדיף את בליצ'יק בכל משחק גדול,
אז אני חושב שזו הקבוצה לנצח.
הפטריוטס נגד הניו יורק ג'טס 9 בספטמבר 2007 -
בחזרה למדולנדס. הפוטבול חזר.
"משחק הספייגייט" -
ג'טס!
בואו נתכונן.
בואו נתכונן, בחורים.
זה המשחק הראשון שלי כשחקן פטריוטס.
בזמן מחנה האימונים, התאמנו על מהלכים, אבל זה לא היה בפול גז.
אז עדיין לא עשיתי את האקסטרה.
ביצענו דרייבים.
פתאום, טום בריידי אומר, "היי, בנאדם, פשוט תהיה פנוי".
הנה הוא שוב. כמו פסל בכיס.
הוא מצליח לזרוק רחוק לעבר מוס!
כולם ראו את הסרט "פורסט גאמפ".
אתה זוכר כשפורסט גאמפ שבר את השלשלאות ההן?
הן היו אמורות ליישר את הרגליים שלו.
אתה זוכר את הבעת הפנים שלו, איך שהוא רץ,
השלשלאות נופלות, ואז העיניים של פורסט גאמפ...
ככה הרגשתי.
מוס עם הטאצ'דאון הראשון שלו עבור הפטריוטס.
רנדי מוס הוא אחד מהחבר'ה האלה.
אף אחד לא משיג אותו.
הרגנו אותם. קדימה!
אני זוכר שהייתי על הקווים במדולנדס וחשבתי, "אלוהים אדירים",
כאילו, "זה יהיה כיף".
לא היה לי מושג מה עמד לקרות.
פטריק ארמיני משטרת ניו ג'רזי -
זה היה יום ראשון רגיל.
הפטריוטס, הם מנצחים. אין חדש תחת השמש.
אבל אז פתאום,
המאבטחים של הג'טס באו אלינו עם מצלמה.
הם אמרו, "יש לנו בעיה".
"אחד מצלמי הפטריוטס
צילם וריגל אחר המאמנים והמהלכים שלנו."
המצלמה הוחרמה.
אבל לאף אחד לא היה מושג מה לעשות.
הפטריוטס טענו, "זה הנכס שלי".
הג'טס טענו,
"אתם מרגלים אחרינו. אנחנו לא רוצים שיהיה לכם את זה."
ואמרתי לו, "המוצא מחברו, עליו הראיה. זה נמצא אצלי.
זה יישאר אצלי עד שנחליט מה לעשות עם זה."
וזה היה הדבר שהיה הכי הגיוני לעשות.
להעביר את זה לאן-אף-אל ולתת להם להחליט.
הקלטת שורפת את בליצ'יק בגדול -
יש קצת מתח בזמן הבדיקה של האן-אף-אל. מה עובד של הפטריוטס עשה עם מצלמה
מכוונת למאמני הג'טס ביום ראשון בניו ג'רזי?
הצלם המדובר נראה "מבוהל עד מוות".
הכול האשמות בשלב זה,
אבל אם זה נכון, יש לזה השלכות משמעותיות.
דבר אחד שאנחנו יודעים בוודאות זה שהתקשורת והקבוצות האחרות
נהנות מזה. - כן.
יש עניין בליגה מסביב לסיפור הספייגייט של הפטריוטס.
ספייגייט... - ספייגייט...
ספייגייט.
הסיפור הזה הוא פטריית עשן. הוא גדול משחשבתי. הוא ענקי.
תסתכלו על זה. אתם רואים? זו מצלמה.
ככה הפטריוטס רימו.
אולי זה בסדר בניו אינגלנד,
אבל פה, גבירותיי ורבותיי, אין סיכוי.
לא.
הנהלת האן-אף-אל ניו יורק -
להגן על היושרה של המשחק
זה אחד הדברים המשמעותיים ביותר שנציב צריך לעשות.
כל מאמן, כל שחקן, אפילו 32 הבעלים.
רוג'ר גודל נציב, אן-אף-אל -
הם יודעים מה האחריות שלי כנציב,
והם יודעים שלא אתפשר עליה.
שמעתי על העניין ביום ראשון מאוחר בערב.
ואז, ביום שני על הבוקר
צריך לעבור תהליך של בדיקה
אם הם עברו על הכללים או לא.
קצת עניין עם ניו אינגלנד.
האן-אף-אל אישרו שהם החרימו את המצלמה ואת הקלטת
של עובד של הפטריוטס על הקווים.
יכול להיות שהוא גנב את סימוני ההגנה של הג'טס.
לכן הגנת הג'טס הייתה גרועה. זה היה ריגול.
רובין גלייזר סגנית נשיא בכירה, קבוצת קראפט -
ביום שני לאחר המשחק, זה היה היום הראשון שלי בפטריוטס.
באתי בעיקר כדי להיות אשת קשר של הליגה.
פיסת הנייר הראשונה שראיתי
הייתה מכתב מהנציב גודל שבעיקרו של דבר היה כתוב בו,
"נחקור טענות שהפרתם כמה כללים."
מיד ידעתי שמשהו רציני מאוד קרה.
הליגה רצתה לשלוח חוקרים כדי שידברו עם חברים מצוות הווידיאו שלנו.
ביל, כמובן. וארני אדמס.
זו הייתה האינטראקציה הראשונה שלי עם ארני
ואז הבנתי את ההיסטוריון, את המלומד, את הגאונות של ארני אדמס.
ארני אדמס... אני לא יודע אפילו איך לתאר אותו.
ראינו את הבחור הזה מסתובב. היו לו משקפיים, שפם.
הוא תמיד דיבר עם בליצ'יק בפרטיות.
הם לחששו תמיד.
העובדה שארני אדמס היה במרכז פרשת ספייגייט
נראתה לי הגיונית לחלוטין.
הוא ידען בפוטבול.
ארני אדמס הוא... גאון.
אין פרט אחד שארני אדמס לא ידע.
רק שתדע, בכל העניין עם הקלטת...
העניין עם הקלטת? - המשחק של הג'טס ב-2007.
אה. - טוב, אני...
לא אפתח את זה מחדש. - אנחנו חייבים לדבר על זה...
כן, נכון, רק שתדע, כלומר, זה...
אתה לא... אני לא... אני...
אני יכול לספר לך סיפורים? כן. אעשה את זה? לא.
יש לי כמה...
זה קצת הולך איתי לקבר.
טוב, בוא נדבר על זה ונראה לאן נגיע.
פשוט ישבנו בחדר.
ואני חושב שהיו שם שלושה אנשים מהליגה ואני.
הם היו במשימה למציאת עובדות.
הם ניסו לקבוע מה קרה בדיוק.
הדבר הגדול ביותר שכולם צריכים להבין
הוא שהיו הרבה קבוצות בהיסטוריה של האן-אף-אל
שניסו לזהות סימונים של קבוצות אחרות.
לכן רואים הרבה מאמנים שמנסים לכסות את הפה.
זה חלק מהמשחק.
תמיד חשבתי שאנשים אחרים מצלמים את הסימונים שלנו.
אני יודע שבמקרים מסוימים, הם עשו את זה.
זה ריגול נגדי בסיסי.
ג'יי, שמעתי איפה שהוא שאולי השגת את הקלטת הזו?
כן, בהחלט, קורט. תראה את זה.
זה ברור שעוזר הווידיאו צילם סימונים של המאמן ההגנתי של הג'טס.
ואתה עושה את זה כדי ללמוד את הסימונים האלה.
"היי, הם מבצעים את הבליץ הזה, הם מבצעים את הכיסוי הזה."
פותחה מערכת שלמה של צילומים סמויים
ונוצרה ספרייה סודית.
במהלך משחקים, אדמס ישב בתא המאמנים עם משקפת
והערות בקשר לסימונים המפוענחים עם אודיו ישיר לבליצ'יק.
היו להם את התשובות למבחן לפני שהוא ניתן.
אני יודע שזה נושא קשה,
אבל ב-2007,
נתפסת מצלם את הסימונים של קבוצות יריבות.
כן. שוב. הכול שייך לעבר ואני...
הגבתי על זה.
אין לי מה להוסיף.
יש שיטענו שבמשחק שמתקדם בסנטימטרים, להוציא מידע מסוג זה,
שאתה יכול לפענח ממנו סימונים ולחשוב על מהלכים ספציפיים
לשימוש בזמן אמת במשחק, זה זהב טהור באן-אף-אל
שיכול להוות את ההבדל בין ניצחון להפסד.
שוב, תוכל לקבל את אותם הסימונים אם תשב ביציע העיתונאות
ותכתוב מה היה הסימון ומה היה המהלך,
ו... ולעשות את זה ככה.
הסימונים האלה זמינים לכל מי שרוצה לראות אותם.
אבל הם לא מופיעים בווידיאו.
צילמנו אותם. זה לא היה משהו מוחבא או לא זמין.
עשינו את זה בדרך נוחה יותר,
כדי שנוכל ללמוד יותר טוב.
"צילום מכל סוג שהוא, כולל אך לא מוגבל
לצילום הסימונים ההתקפיים או ההגנתיים של היריבה,
אסור בקווים, בתא המאמנים, בחדר ההלבשה
או בכל מקום אחר הנגיש לחברי המועדון במהלך המשחק."
זה נראה ברור למדי, ביל. - נכון.
טוב, ברור שזו הייתה טעות.
ויש אנשים שיגידו שהטעות הזו הייתה רמאות ברורה.
ואני פירשתי את זה לא נכון. אז טעיתי.
אחרים טענו שבחרתם להמר, להסתכן בשבירת הכללים
ונתפסתם.
וזו לא הייתה פרשנות מוטעית.
אני לא יכול לשלוט במה שאחרים חושבים.
אני מספר לך מה קרה וזה מה שקרה.
לעולם לא תשכנע אותי שביל בליצ'יק,
התלמיד הכי נלהב של פוטבול שאי פעם פגשתי,
לא מכיר את הכללים.
אני פשוט חושבת שהוא חשב, "אני חכם יותר מכולם.
אף אחד לא ידע בכלל מה אני עושה."
וזו דרך נהדרת להיתפס.
באן-אף-אל מתכוננים להכריז
האם הניו אינגלנד פטריוטס רימו או לא.
יש להם כל זכות לרדוף אחר ביל בליצ'יק,
ואין לי שום בעיה עם כל השעיה שהיא.
זה דבר ענק ומרשיע עבור המועדון, עניין גדול,
ראיות מרשיעות באופן אישי נגד רוברט קראפט.
לא האמנתי לזה.
ניגשתי לביל ואמרתי, "תן לי לשאול אותך משהו, ביל.
עד כמה משהו כזה חשוב לנו
מאחת עד מאה?"
והוא אמר לי, "אחת".
אמרתי לו, "אז אתה שמוק אמיתי".
תראה, כעסתי על ביל.
אבל כשיש לך מחלוקת מבפנים,
זה יכול להיות הרסני ומסוכן מאוד.
אז הגנתי על ביל.
דיברתי עם עורכי הדין ממשרד האן-אף-אל.
אמרתי, "תראו, תקנסו את ביל, תקנסו אותנו.
תעשו את מה שאתם צריכים לעשות, אבל אל תשעו אותו."
ניסינו להגן על המוניטין שלו.
אלופי הסופרבול שלוש פעמים, הניו אינגלנד פטריוטס,
והמאמן שלהם, ביל בליצ'יק, נענשו בגין ריגול אחר היריבות שלהם.
האן-אף-אל קנסו את בליצ'יק עצמו בחצי מיליון דולר.
...500,000 דולר, הקבוצה עוד 250,000,
ולפחות עוד לפחות בחירה אחת של יום הדראפט הראשון.
למרות שהעונש היה חסר תקדים,
הרבה אנשים בליגה מרגישים שהוא היה צריך להיות חמור יותר.
היה צריך להשעות את ביל בליצ'יק לפחות לכמה משחקים.
אנחנו תוהים עם גורם הקראפט בא לידי ביטוי.
רוברט קראפט אהוב כל כך במשרדי האן-אף-אל.
רוברט קראפט הוא אחד מהבעלים החזקים ביותר בספורט.
יש לו כוח והשפעה ענקיים.
ככה זה עובד. האם זה הוגן?
להערכתי, זה לרוב לא.
כל מה שנשאר פתוח היה חומר לתקשורת.
וזה עמד להפוך לסיפור.
אז האן-אף-אל הטיסה שוב אנשי ביטחון.
והוחלט שנשמיד את הקלטות במקום.
אז אני זוכרת שהלכתי במסדרון וביקשתי ממישהו פטיש.
והם שברו את הקלטות עם הפטיש.
ואני על ארבע בשמלה ובנעלי עקב,
מרימה את הקלטות וזורקת אותן.
אני זוכרת שחשבתי לעצמי...
"כל שידורי החדשות. כל הפרשנויות.
זה נעשה. זה נגמר. קנסו אותנו. זה נגמר."
זה בכלל לא מה שקרה.
אז למה הרסתם את הקלטות?
כי הייתה לנו הודאה באשמה, לא היה צורך בקלטת.
הקלטות הן תחרותיות.
לא רציתי שלהם תהיה גישה לזה, ואני לא רוצה שלשאר 32 הקבוצות...
איך מישהו ישיג אותן אם הן היו בבעלותכם?
באותה הדרך, למרבה הצער, שזה יצא לתקשורת שבוע אחרי שגילינו את זה.
אז, למרבה הצער, יש דרכים שבהן קלטות מודלפות.
מנקודת מבטי, לא הייתה לזה שום מטרה.
לכן הרסתי את כל ההערות שלו ואת כל הקלטות שלו. טוב, תודה.
תודה, הנציב. - טוב.
הליגה, הפטריוטס, הם רוצים שפרשת ספייגייט תעלם,
אבל הרבה אנשים בליגה עדיין חושבים,
"היי, ניו אינגלנד נתפסו מרמים וזה כתם שחור על ההצלחה שלהם."
זה אדם שביסס את מורשת האימון שלו,
ועכשיו ולעולם,
זו תהיה חובה עבור כל מי שיכתוב את הסיפור האולטימטיבי על ביל בליצ'יק
לכתוב שהוא רימה.
הנה העובדות הפשוטות. ביל בליצ'יק, אתה ידוע עכשיו כרמאי,
רמאי. איך זה נשמע?
זה לא נשמע טוב כל כך, וזה מביך
לא רק עבורך, ביל, אלא גם עבור השחקנים שלך.
פגעת בנכס שבבעלותך, פגעת באוהדים בעיר.
הכול בגלל היוהרה שלך.
אני יודע שיש הרבה עניין פה ב...
החלטה שהתקבלה אתמול בערב.
אבל, כפי שהצהרתי, זה נגמר ואנחנו ממשיכים הלאה.
וכרגע, כל האנרגיה והפוקוס ותשומת הלב שלי
מופנים לסן דייגו צ'רג'רס ולמשחק ביום ראשון בערב.
אז זה המצב כרגע.
ביל, ספר לנו למה מעולם לא נעמדת מול אנשים
והבעת חרטה.
כרגע, אנחנו מתרכזים במה שמולנו,
ואלה הצ'רג'רס.
אנחנו ממשיכים הלאה.
בסדר, תודה.
ככותב טור, ביליתי הרבה זמן עם ביל,
והרגשתי שאני מכיר אותו.
אבל בעקבות ספייגייט, ראיתי ביל שונה.
היוהרה של בליצ'יק מוצגת לראווה -
אף אחד אף פעם לא חושב שכאשר הוא יגיע לפסגה
הוא ישתנה. אף אחד לא חושב ככה.
מייקל הולי כתב טור, הבוסטון גלוב -
אבל זה קורה.
שלושה תארי סופרבול בארבע שנים, המאמן.
לבטח המילה "שושלת" חייבת להיות משהו שאתה חושב עליו עכשיו
כשאתה מדבר על קבוצת הפוטבול שלך.
אחרי אליפויות רבות, יש יוהרה.
הכללים לא תקפים עבור בליצ'יק.
והוא לא אוהב שנוזפים בו. נקודה.
הנציב נזף בו, התקשורת.
ואריק מנג'יני והג'טס נזפו בו.
אריק מנג'יני המאמן הראשי, ג'טס -
כל הסקנדל הזה, הכול התחיל יומיים קודם
במשחק הראשון של השנה של הפטריוטס,
כאשר עוזר המאמן לשעבר וחברו של ביל, אריק מנג'יני,
עכשיו המאמן הראשי של הג'טס, הלשין עליו.
שבוע אחד לפני כן -
ג'טס!
הג'טס פותחים את העונה בבית נגד הפטריוטס.
המאמן הראשי של הג'טס, אריק מנג'יני, ישחק נגד המנטור שלו, ביל בליצ'יק.
רק תחשוב על זה. זה כמו אבא ובן. זה מאמן, בן טיפוחיו.
זה קשר שאי אפשר לשבור.
אריק מנג'יני יודע שהם יצלמו אותו,
כי הוא, כעוזר, היה רואה את הפטריוטס מצלמים את היריבות שלהם.
אז הוא אומר לאנשי הליגה, "יש להם מצלמות. תסתכלו עליהם".
אריק מנג'יני, מכל האנשים, תלמיד של בליצ'יק, הבחור שלו.
אני מכבד את ההחלטה של הנציב ואת כל מה שקשור להחלטה.
כל מה שקשור להחלטה הוא עניין של הליגה.
תודה. - תודה, חבר'ה.
בגידה.
זה נורא מבחינה רגשית.
ולפעמים קשה מאוד... לבלוע את זה.
מנג'יני. האם הוא הלשין על הבוס שלו לשעבר?
טוב, אלא אם החבר'ה האלה יצרו קוד שתיקה,
כשכולם עבדו עבור הפטריוטס,
אם אתה שם ויש היסטוריה של צילומים לא חוקיים,
כל מאמן שעבר שם יודע על זה.
הכלל הלא כתוב הוא שכאשר אתה עוזב את המשפחה, אתה עוזב את המשפחה.
אתה מכבד את ההזדמנות שניתנה לך.
אתה לא עושה בלגן.
אתה זוכר איך קיבלת את ההזדמנות הראשונה שלך.
אתה לא עושה בלגן.
ביל היה קרוב מאוד לאריק.
והתגובה האנושית והנורמלית מאוד שלו הייתה תחושת בגידה.
והוא הרחיק את עצמו מהקרובים ביותר אליו.
יכולת לחוש באנרגיה מסוימת בבניין ההוא.
סוג מסוים של כעס.
סוג מסוים של תחושת נקמה.
עבר שבוע קשה מאוד על מועדון אן-אף-אל מפואר,
וכאשר הניו אינגלנלד פטריוטס יעלו למגרש מאוחר יותר הערב
נגד הסן דייגו צ'רג'רס, זה יהיה תחת עננה שחורה.
תראו, אני לא רוצה להגיד כלום על העניין של הג'טס, טוב?
פשוט תסתמו את הפה.
בואו פשוט נדאג לעצמנו, לקבוצה שלנו.
כל השאר יגידו מה שהם רוצים להגיד. אנחנו לא יכולים לשלוט בזה.
אבל אנחנו יכולים לשלוט במה שאנחנו אומרים ובמעשינו, טוב?
יש לנו הרבה עבודה.
הפטריוטס נגד הסן דייגו צ'רג'רס 16 בספטמבר 2007 -
ברוכים הבאים לפוקסבורו. זה משחק ענקי,
אבל קודם כול, ספייגייט, וידיאוגייט, קמרהגייט, איך שלא תקראו לזה.
אנשים ראו את הפטריוטס כמועדון לדוגמה.
התדמית הזו נפגעה מאוד השבוע.
אומרים לנו שאלה מתאמי תדרים
שמפקחים על התדרים הערב.
אז ביל בליצ'יק על הכוונת, אין ספק בנושא.
נכון. האם זה משפיע על הקבוצה?
סנאפ!
בריידי, ניסיון שני מתשעה יארד,
ומוס תופס את הכדור ומבקיע טאצ'דאון!
הבחור הזה מדהים.
זה כמעט כאילו הפטריוטס אמרו, "אנחנו לא צריכים מצלמות".
אנחנו לא צריכים מצלמות מסריחות! -
כל השבוע אני שומע כל מיני דברים על ספייגייט.
זה גרם לי להיזכר במה שמר קראפט אמר לי,
"היי, באש ובמים, אנחנו משפחה פה."
זה היה רגע מיוחד עבורי כי זה היה משהו שחיפשתי.
והוא אמר, "הכוונה שלי במשפחה היא שכולם חייבים לתת דין וחשבון.
לא אכפת לי אם אתה בתחתית או בפסגה,
אם אתה נכנס לצרות, אני נכנס לצרות.
זו משפחת הפוטבול."
היי! לא סיימנו!
אנחנו מכסחים אותם כבר 60 דקות, בסדר?
בריידי. פנוי. רנדי מוס. טאצ'דאון.
אז הפטריוטס, למרות כל הבלגן בשבוע האחרון,
היו מושלמים.
וזה מצחיק שאתה מתבצר בעמדותיך
והם מתבצרים בעמדותיהם.
אני מקווה שתעריך את השאלה, המאמן.
חברים, מה דעתנו על לשחק עבור ביל בליצ'יק?
הו, כן!
אחרי כל פרשת ספייגייט, היו לנו הרבה רגשות כלפי ביל.
שנאה. אהבה.
הכול... הכול. אבל הוא היה שלנו.
וכולם רודפים את המאמן שלנו.
מצלמת הרמאות של בליצ'יק -
רמאים!
ביל מעולם לא אמר כמה הוא תיעב את כל מה שנאמר.
כמו הניסיון לפסול את כל מה שעשינו בגלל סימון.
אבל ככה ידענו מתי הוא הרגיש את זה. ההתקפה ההיא המשיכה להבקיע.
בריידי מתכונן לזרוק.
רנדי מוס עולה ותופס את הכדור. הטאצ'דאון השישי שלו העונה.
ביל היה חסר רחמים.
היינו ביתרון של 20, 30 נקודות.
והוא אומר להתקפה, "תעשו את זה שוב".
בריידי זורק רחוק לעבר מוס שנמצא בקו השער.
הוא תפס את זה? טאצ'דאון.
ניו אינגלנד מובילה 7-42.
אנחנו מביסים קבוצות, לכן אנחנו הרעים.
אבל די אהבתי את זה.
בריידי מחפש את רנדי מוס באנד זון.
זה לא ייאמן. זה לא ייאמן!
בכל שבוע, ביל רצה לכסח את היריבה.
למוס. טאצ'דאון.
אני מעריך את האינסטינקט הרצחני שלו.
אני גם בחור קשוח עכשיו.
הוא מתכונן. בריידי למוס.
שניים שומרים עליו, עוד טאצ'דאון!
מטווח של ניו אינגלנד היום.
ספייגייט. לקחנו את זה באופן אישי.
אנחנו לא משחקים רק כדי לנצח במשחקים. אנחנו רוצים לגרום לכם לפרוש.
אנחנו רוצים ל... אנחנו רוצים לעשות לכם דברים רעים מאוד.
בריידי... הכדור מגיע בקלות לסטולוורת'.
הוא יבקיע טאצ'דאון.
מה דאלאס חשבו, לעזאזל?
מה הדאלאס קאובויס חשבו, לעזאזל?
הבקענו 48 נקודות במגרש שלהם. תגרמו להם לשלם.
המטרה שלנו הייתה להביס את כולם.
שכולם ילכו לעזאזל. זו המנטליות שלנו.
זה הקטע הקטן שלנו. שכולם ילכו לעזאזל.
קמפבל מאבד את הכדור.
קולווין לוקח את הכדור לאנד זון בשביל טאצ'דאון של הפטריוטס.
לפטריוטס יש עכשיו ממוצע של קצת יותר מ-41 נקודות במשחק.
טוב, ברכותיי, בחורים. זה השתיק אותם.
כן!
בואו נתמודד עם זה כמו תמיד.
זו לא הפעם הראשונה שניצחנו במשחק. יש לנו עוד דרך ארוכה, בסדר?
אז אני אומר לכם, אל תבואו לפה ביום רביעי
כאילו זה מחנה של ימק"א, כי זה לא יהיה המצב.
אני מבטיח לכם. זה יהיה יום עבודה.
היי, ברו, תפעיל את המוזיקה.
הו, כן, ברו!
אומר לכם, הנה!
ביל מעולם לא אמר לנו לא לחגוג.
נשמיע את השיר הזה. קדימה!
צריך ללמוד את זה כדי לשרוד תחת ביל בליצ'יק.
"עשינו כל מה שרצית שנעשה ביום ראשון,
וקיבלנו את המסר, אבל אנחנו שולטים במצב עכשיו, ביל, אל תדאג."
בום, לחדר ההלבשה. ללחוץ על פליי, "עוד אחד מת" מתנגן.
זה היה הזמן הקצר שלנו להגיד, "עשינו את זה. שוב".
מה אתם אומרים על זה שנגיש מנה של צניעות?
סנאפ ישיר, בריידי. הוא עומד בכיס,
הוא מוסר את הכדור והוא נתפס בצד שמאל. טאצ'דאון!
זה היה ממש קלי קלות.
זו קבוצה שיכולה להיות בלתי מנוצחת.
הם יכולים להיות בלתי מנוצחים? - כן.
קבוצת הפוטבול הזו יכולה להיות בלתי מנוצחת.
...לבריידי, ההטעיה, המסירה. הכדור...
נתפס וזה טאצ'דאון! - 0-12!
מהאנד זון, הכדור נתפס,
וטאצ'דאון פשוט לטובת ניו אינגלנד.
המרדף של הפטריוטס אחר שלמות ממשיך.
מאזן מושלם של 0-14.
גם הפעם אנחנו שולטים!
בריידי, יש לו זמן...
טאצ'דאון, הפטריוטס!
הפטריוטס מסיימים עונה רגילה עם מאזן של 0-16.
ביל בליצ'יק והפטריוטס מתרכזים בשיא אחד בלבד וזה 0-19.
הם חייבים לנצח בסופרבול.
אכפת לי ממשחק אחד בפברואר. אתה יודע?
הפטריוטס עולים למגרש לקראת משחק האליפות של חטיבת הפוטבול האמריקאית.
צעד אחד מהסופרבול.
טאצ'דאון, ניו אינגלנד.
הפטריוטס, 0-18.
הם בלתי מנוצחים בדרך לסופרבול 42.
הסופרבול יתקיים ביום ראשון בגלנדייל, אריזונה.
הניו יורק ג'איינטס ישחקו נגד הניו אינגלנד פטריוטס הבלתי מנוצחים.
אם הג'איינטס ינצחו, זו תהיה אחת מההפתעות הגדולות.
אם הפטריוטס ינצחו ויעלו ל-0-19,
נחווה רגע קדוש
בהיסטוריה של ליגת הפוטבול הלאומית.
אנחנו חוזרים, מותק. אנחנו הולכים למופע.
הרגע זכינו באליפות חטיבת הפוטבול האמריקאית.
ועכשיו? אנחנו בדרך לסופרבול.
עוד אחד, חברים.
אני יושב וחושב, "העונה המושלמת".
נשאר לנו משחק אחד כדי לעשות את זה.
ראיית מנהרה. בלי שטויות.
הנה זה, הגיע הזמן לשחק.
אנחנו הולכים לסופרבול!
ברכותיי, חבר.
אחרי שזכינו בשלושה תארי סופרבול ועכשיו בדרך לעוד אחד,
בורכנו והיינו כמעט קצת מפונקים.
חשבתי שזו הייתה עבודתו של אלוהים.
אבל הפעם,
זה היה הפוך.
זו הייתה עבודתו של השטן.
ניו יורק 13 ימים עד לסופרבול -
לקראת הסופרבול, השטן שיחק איפה שהוא יכול,
ואפשר דברים שלא עבדו לטובתנו.
טום. מה שלומך, טום?
איך כף הרגל?
טום נפצע בקרסול במשחק האליפות של חטיבת הפוטבול האמריקאית,
ופחות משבועיים לפני הסופרבול, הוא בניו יורק.
באותו הזמן, הוא יצא עם דוגמנית מפורסמת ואשתו לעתיד, ג'יזל.
ג'יזל, תהיי איתו במשחק?
והפפראצי בניו יורק צילמו אותו נועל מגף לקיבוע.
מי מפחד מטום בריידי עכשיו? -
וזה יצר סופת אש.
טום בריידי נראה מחוץ לבית חברתו, ג'יזל בונדשן,
פה בניו יורק אתמול עם גבס.
תראו, לטום בריידי יש נקע קל בקרסול.
הוא מנסה להגן עליו. זה לא עניין גדול.
זה בהחלט רלוונטי. כאשר הקוורטרבק של קבוצה
שמנסה לעשות היסטוריה, וכנראה הקוורטרבק הטוב בהיסטוריה,
פצוע לפני המשחק הגדול ביותר של העונה.
קדימה, ג'איינטס!
טום, בהצלחה בסופרבול.
טום בריידי והניו אינגלנד פטריוטס הגיעו ביום ראשון לאריזונה בשביל הסופרבול.
הוא מודה שהוא נפצע בקרסול לפני שבוע,
אבל הוא אומר שהוא מוכן לשחק ביום ראשון הבא.
כשהתקשורת בניו יורק עלתה על הסיפור של טומי עם הנעל,
זו הייתה ההתחלה של שבוע סופרבול קשה מאוד.
אנשים אמרו דברים ופרסמו דברים
שאפשרו לשונאים לצאת בהמוניהם.
עוד יום, עוד עניין קטן,
בעודנו מתכוננים לסופרבול.
לפני שש שנים, הסנט לואיס ראמס היו הפייבוריטים הברורים.
הפטריוטס פתחו בתפקיד שהג'איינטס ייהנו ממנו ביום ראשון.
שש שנים מוקדם יותר 3 בפברואר 2002 -
עכשיו ה"בוסטון הראלד" מדווח
שמקור שהיה מקורב לניו אינגלנד באותו הזמן
אומר שעובד של הפטריוטס צילם את האימון הסופי של הראמס.
מקור: עובד של הפטס צילם את הראמס -
על העמודים הראשיים והאחוריים של ה"בוסטון הראלד"
הייתה מרוחה החשיפה שהפטריוטס
צילמו את הסנט לואיס ראמס
לפני סופרבול 36.
אנשים יצאו מיד ואמרו,
"אין פלא שהם ניצחו במשחק. הם רימו!"
אני חושב שמה שאנחנו באמת מדברים עליו הוא משחק הוגן.
צו המשחק ההוגן.
יש לזה השפעה. זה משנה משחקים.
עכשיו אתה נכנס להאדל של הקבוצה השנייה. אתה יודע מה מגיע.
לא אכפת לי מה אתה אומר. זו בעיה!
הפטס מכחישים שהקליטו את הרמאס ב-2002 -
הסיפור היה לחלוטין לא נכון.
ואמרתי לעורכים של ה"בוסטון הראלד",
בצורה שאינה משתמעת לשני פנים, שאם הם לא יחזרו בהם מהסיפור הזה,
נרדוף אותם בחוזקה.
אני חושב שאמרתי משהו כמו, "נהיה הבעלים של העיתון שלכם בקרוב".
ואם היה שווה להחזיק בעיתון, היינו מחזיקים בו.
אבל זה לא היה שווה את זה.
סליחה, פטס -
בסופו של דבר, ה"בוסטון הראלד" פרסם התנצלות מלאה.
אבל הנזק כבר נעשה.
אצטדיון אוניברסיטת פניקס -
סופרבול 42 3 בפברואר 2008 -
סופרבול 42. התגליות שהגיעו לאחרונה בקשר לספייגייט
מלבות את התפיסה הציבורית
שההישגים של הפטריוטס מוכתמים.
בוסטון גרועה!
זה כאילו שקיבלת את הרמאים בסופרבול ההוא.
אלה הניו אינגלנד פטריוטס. ככה המדינה ראתה אותם.
יש להם את הקוורטרבק היפיוף.
יש להם מאמן שעובר על הכללים.
אז נצפה בגלל זה.
נצפה בהם מתוך שנאה.
הפטריוטס מנסים להגיע למאזן של 0-19,
והניו יורק ג'איינטס מנסים לעצור אותם.
כולם מדברים על שושלת.
השושלת שלנו מתחילה היום.
אמריקה, תתכונני להפתעה ענקית -
בשלב הזה, הפטריוטס הפכו לנבלים.
זו הייתה האנרגיה בבניין.
זה הרגיש כמו חושך נגד אור, טוב נגד רע.
טום בריידי ושות' בדרכם לעבודה.
הבנו שטום בריידי הוא הקטליזטור
להצלחת ההתקפה.
אז היינו צריכים לפגוע בו כמעט בכל פעם שהוא חזר אחורה.
בואו נכסח את הישבן של השטן.
לתקל את טום בריידי זה משהו מיוחד.
לא מכיוון שהוא נעים ורך, והוא כזה,
אבל זו כמו מתנת חג מולד.
אני רוצה לפתוח את המתנה שוב ושוב.
אף פעם לא נמאס לי מזה.
טום בריידי חטף מכות כל הערב.
ההתקפה של ניו אינגלנד, שהייתה הפורייה ביותר
בהיסטוריה של הליגה,
הושבתה על ידי הגנת הג'איינטס.
הג'איינטס מובילים 7-10 ברבע האחרון.
אני וטום
התקשינו לאורך רוב המשחק.
כל הדיבורים על הקרסול שלו לפני שבוע,
זה היה גורם אמיתי, ואני חייב להאמין
שלמרות שהוא אומר שזה בסדר, זה עדיין מפריע לו מאוד.
זה היה הסופרבול הראשון שלי, אז כשחקן מקצועי,
אני לא יודע איך זה מרגיש להגיע למקום הראשון.
אז העובדה שהגעתי קרוב כל כך רק כדי להגיע למקום השני...
אין מצב!
וטום בריידי מסתכל עליי ונותן לי מבט ש...
היי, כל צמד של קוורטרבק ותופס מכיר.
כולכם יודעים מה זה.
כן, המבט הזה. שמשמעותו, "היי, אני בא אליך".
סנאפ!
בריידי, למוס, תפיסה שלישית, עושה מהלך, דאון ראשון.
הטעיה, בריידי מוסר את הכדור למוס.
עכשיו רואים את ניו אינגלנד סוף סוף
נכנסת לקצב, וזו לא טריטוריה לא מוכרת עבורם.
בריידי... זורק. מוס!
טאצ'דאון!
דרייב מתודי של השחקנים הטובים ביותר במשחק.
הפטריוטס מובילים בארבע נקודות ונשארו 2:42 דקות ברבע הרביעי.
אם הם לא יבקיעו, אנחנו ננצח.
בואו נשתלט ישר על המשחק. נעצור אותם.
מבחינה הגנתית, ידענו מה עלינו לעשות.
הסימון המושלם, 0-19.
עוד עצירה אחת וזה שלנו.
קדימה, הגנה!
לחץ מתומאס בקצה.
יפגעו בו!
יתקלו אותו!
לא! - לא, הוא יצא מזה!
איך הוא עשה את זה, לעזאזל?
איליי מאנינג... אני לא יודע איך הוא השתחרר מזה.
חשבתי שהוא על הדשא.
הוא זורק את הכדור לאורך המגרש.
טיירי תופס אותו.
אלוהים אדירים!
המחשבה הראשונה שלי הייתה, "איליי השתחרר מתיקול", וזה אף פעם לא קורה.
המחשבה השנייה שלי הייתה, "הוא תפס אותו? הוא לא תפס אותו".
לא חשבתי שהוא תפס אותו.
כשהסתכלתי על ההילוך החוזר, דייוויד מצמיד את הכדור לקסדה,
ואז אוחז בו ונופל.
אני... פשוט... הפה שלי נפער לרווחה.
חשבתי, "איך עשית את זה?"
הסתכלתי על המהלך הזה לפני כמה ימים.
אילו הכדור הזה היה מקפץ למעלה, חמישה אנשים יכלו לחטוף אותו.
זה סיכוי של אחד למיליון.
הסתכלתי על הג'איינטס אחרי המהלך ההוא.
וחשבתי, "לעזאזל, הייתי בצד הזה בעבר".
וניצחתי את גוליית בעבר, הסנט לואיס ראמס.
כשאף אחד לא חושב שיש לך סיכוי,
אתה אנדרדוג עם פיגור דו-ספרתי בסופרבול.
וחשבתי, "לעזאזל, אני יודע איך הם מרגישים".
נשארו 39 שניות.
מאנינג זורק את הכדור. בורס לבד! טאצ'דאון, ניו יורק!
התוצאה היא 14-17 לג'איינטס.
ונשארו עשר שניות.
הפטריוטס יצטרכו להביא את הכדור לקו ה-34 בשביל שער שדה.
מה שמונח על הכף זו העונה המושלמת.
באותו הרגע חשבתי, "טוב, זה תחת שליטה".
אבל כל פעם שהכדור אצל הפטריוטס,
לא משנה כמה זמן נשאר,
כשטום בריידי הוא הקוורטרבק שלך, אתה תמיד דואג.
המהלך האחרון... היינו זקוקים רק לניסיון לשער שדה.
אז טום אמר לי, "היי, רנדי, אנחנו עוצרים את זה.
תעשה את המהלך.
כשאסתכל עליך, תתחיל ללכת לצד השני."
בריידי מתקדם.
זורק.
רצתי.
הכדור מגיע...
מוס לאורך המגרש...
מוכשל!
ומכל המהלכים
שעשיתי בחיי, זה עדיין רודף אותי.
קצות האצבעות שלי נגעו בו.
תפסתי אותו בקצות אצבעותיי.
הם מעבירים את הזמן.
הג'איינטס זכו בסופרבול.
כשראיתי את הכדור פוגע בדשא,
אחרי שראיתי את בריידי ומוס מבצעים מסירות שוב ושוב,
חשבתי...
דונטה סטולוורת' תופס -
"זה... זה קרה הרגע?
אנחנו... אנחנו הפסדנו?"
אני חושב שהלב של כולם נפל לרצפה.
וזה כאילו ש...
הנשמה שלך עוזבת את הגוף שלך.
כן.
סליחה.
זה היה מבאס.
הג'איינטס היו טובים יותר מאיתנו באותו היום.
הם התאמנו טוב יותר, שיחקו טוב יותר והגיע להם לנצח.
ביל בליצ'יק מאמן ראשי -
לאחר ההפסד לג'איינטס,
חדר ההלבשה היה, פי עשרת מונים,
המקום הכי אמוציונלי...
ג'ונתן קראפט נשיא, קבוצת קראפט -
תן לי... סליחה, תן לי להתחיל מחדש
כי צפיתי בבחורים מקיאים ובוכים על הרצפה.
מעולם לא ראיתי את זה קורה. מעולם.
אבל אני רוצה להחליט איך... לתאר את זה.
היינו הרוסים.
הייתי הרוס, חבריי לקבוצה היו הרוסים. המאמנים היו הרוסים.
זה היה המשחק ההיסטורי שלנו.
זה היה אמור להיות הכול.
אני זוכר שעליתי על האוטובוס באריזונה,
וזה היה... היה שקט.
היינו... היה חושך מוחלט.
היינו הכי הרוסים שאפשר להיות.
לא ישנו... במשך הרבה זמן.
אני יודע שטומי רצה את המשחק הזה מכל כך הרבה סיבות,
והוא יותר ביקורתי כלפי עצמו
מאשר כל אחד אחר, והוא מרגיש דברים בצורה עמוקה מאוד.
אז כשהוא עשה משהו שהוא הרגיש שהוא נכשל בו,
זה גרם לו להרגיש אפילו עוד יותר גרוע.
בעונת 2007 ההיא,
אנשים חיכו שהפטריוטס יפשלו ויפסידו.
תפסידו כדי שנוכל לצחוק עליכם.
תפסידו כדי שנוכל לקבל תגובה, כי עד כה
אין לנו חומרים נגדכם.
טוב, אפשר לומר, "כן, רימיתם",
אבל אתם ממשיכים לנצח.
אבל עכשיו הם קיבלו את התגובה שלהם.
סוף סוף, הם היו צריכים לחכות למשחק האחרון של העונה,
אבל הם קיבלו את התגובה שלהם.
וכולם חגגו כשהם לא ניצחו.
הרגשתי שסוף סוף... סוף סוף הטובים ניצחו.
רמאים אף פעם לא משגשגים -
בעטו לשטן בישבן.
שאר המדינה יכלה לחגוג.
אני חושב שזה נתן תקווה לעתיד.
אבל... השטן לא סיים את מלאכתו.
ועכשיו, גבירותיי ורבותיי,
הנה הניו אינגלנד פטריוטס!
תרגום כתוביות: יעל אביבי