‫- סרט תיעודי של NETFLIX -‬
‫לולא ביל ראסל, שזכה בכל האליפויות הללו,‬
‫האם מישהו היה מדבר על בוסטון סלטיקס? לא.‬
‫אתם צוחקים? אין כאן דיון בכלל.‬
‫הוא היה הווינר הגדול והדומיננטי ביותר‬
‫שאי פעם ראינו בהיסטוריה של הכדורסל.‬
‫ויודעים מה יש לו על הידיים?‬ ‫יותר טבעות מאצבעות.‬
‫אחד עשר טבעות, זה… מי יכול להשתוות לזה?‬
‫בחיים לא נראה וינר כזה שוב.‬
‫הוא היה מנצח את אלוהים. הוא המפץ הגדול.‬
‫הוא זכה ב-11 אליפויות,‬ ‫שתיים מהן כשחקן-מאמן.‬
‫הוא היה מועמד חמש פעמים‬ ‫לתואר השחקן המצטיין ב-NBA.‬
‫המורשת של ביל ראסל‬ ‫היא שהוא היה חלוץ המשחק.‬
‫הוא יצר את שושלת הספורט האמריקאית‬ ‫הגדולה ביותר שהיתה אי פעם.‬
‫כל שחקן בליגה, כשהוא חושב על ביל ראסל,‬
‫הוא חושב על ניצחון.‬
‫הוא יכול היה לנצח במשחק בלי לקלוע סל אחד.‬ ‫זאת יכולת מיוחדת.‬
‫הוא השחקן הפיקח ביותר ששיחק אי פעם במשחק.‬
‫ביל הטיל אימה על כל מי שניסה‬ ‫להיכנס מתחת לסל ולקלוע.‬
‫בגלל ראסל אני לא אוהב את הצבע הירוק,‬ ‫אני לא אוהב מרק צדפות מבוסטון,‬
‫אני לא אוהב שום דבר שקשור לבוסטון.‬
‫כל קבוצה וכל שחקן בליגה‬ ‫ניסו להפיל את השושלת.‬
‫רק אחד מהם התקרב לכך.‬
‫זה היה דו קרב גדול ומשחק גדול.‬
‫הם היו כמו שתי חיות מיתיות,‬ ‫שני ענקים שנלחמים בזירה.‬
‫אלה היו קרבות אפיים וזה מה שבאנו לראות.‬
‫צ'מברלין התנשא מעליו,‬ ‫הוא שלט בכל שחקן אחר‬
‫שבו הוא נתקל, לא משנה היכן.‬
‫אבל לא היה לו את העיקר, את הזכייה באליפות.‬
‫זוכי מדליית החירות של השנה‬ ‫מייצגים את הטוב ביותר שבנו‬
‫ואת מי שאנו שואפים להיות.‬
‫יותר מכל ספורטאי אחר בדורו,‬
‫ביל ראסל הפך להיות שם נרדף לווינר.‬
‫ביל ראסל, האיש, הוא מישהו שנקט עמדה‬
‫למען זכויותיהם וכבודם של כל בני האדם.‬
‫הוא צעד עם קינג.‬
‫הוא עמד לצדו של עלי.‬
‫הוא אפשר את הצלחתם של רבים שבאו אחריו.‬
‫הדבר הטוב אצל מנהיגים‬ ‫הוא שהם מהווים דוגמה.‬
‫הוא שינה חלק ניכר מהכללים,‬ ‫וניפץ הרבה מחסומים.‬
‫ביל נלחם למען משהו גדול הרבה יותר.‬
‫הוא נלחם להשתייך בצורה שוויונית ומלאה‬
‫לאמריקה הלבנה.‬
‫- ביל ראסל: אגדה -‬
‫- 31 ביולי, 2022 -‬
‫מוקדם יותר היום נודע לנו‬
‫שאגדת הכדורסל של בוסטון סלטיקס, ביל ראסל,‬ ‫הלך לעולמו בגיל 88.‬
‫אבל הלילה,‬ ‫זוכרים אותו כספורטאי וכאקטיביסט.‬
‫הדברים שביל עשה בחייו על המגרש ומחוצה לו‬
‫עזרו לעצב דורות שלמים של שחקנים, לטובה,‬
‫ועל כך נהיה אסירי תודה תמיד.‬
‫אנחנו נמצאים ליד הפסל שנחשף ב-2013.‬
‫אנשים עצרו כאן היום, חלקו סיפורים,‬
‫ועזרו לצייר תמונה של ההשפעה שהיתה לראסל.‬
‫- ביל ראסל - 10,000 נקודות‬ ‫12 בדצמבר, 1964 -‬
‫כשביל ראסל נפטר, לא האמנתי בהתחלה.‬
‫אבל אז חשבתי על הדברים הגדולים‬ ‫שהוא עשה בחייו…‬
‫- אוסקר רוברטסון‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫ועל התרומות שתרם לאנושות. זה היה העיקר.‬
‫שבעה חודשים לפני מותו,‬
‫ראסל מכר את אוסף המזכרות שלו.‬
‫- 10 בדצמבר 2021‬ ‫בוסטון -‬
‫כל הפריטים מהאוסף הפרטי של השחקן בן ה-87,‬
‫כולל טבעות אליפות, גביעי MVP,‬ ‫וחולצות ספורט שנלבשו במשחק.‬
‫חלק מההכנסות ייתרמו‬ ‫לארגון הצדקה של ראסל, "מנטור",‬
‫ארגון שמוקדש למטרה שלה הקדיש את חייו,‬
‫הבטחת הזדמנויות לצעירים.‬
‫הייתי רוצה לקבל חלק מהאוסף הזה.‬ ‫הוא התייחס אליי נהדר כל השנים האלה.‬
‫מה שהוא עשה למען זכויות האזרח במדינה הזו‬ ‫הוא ללא אח ורע.‬
‫- 5 משחקני סלטיקס מסרבים לשחק‬ ‫בעקבות אפליה -‬
‫להשיג את כל 11 הטבעות שלו…‬ ‫אף אחד לא יציע על זה יותר ממני.‬
‫כנראה שהייתי רוצה את כתב היד‬ ‫של אחד הספרים שלו.‬
‫- סטפן קרי‬ ‫4 פעמים אלוף NBA -‬
‫כמו הטיוטה המקורית של Second Wind.‬
‫זה גם יהיה משהו מיוחד.‬
‫950,000, קונה מהאינטרנט.‬
‫קריאה שלישית ואחרונה.‬
‫נמכר תמורת 950,000 דולר לקונה מהאינטרנט.‬
‫- סלטיקס - ברוכים הבאים לבוסטון -‬
‫"משחק כדורסל מתחיל ונגמר בשעון.‬
‫- מתוך Second Wind -‬
‫"וכך גם קריירה בכדורסל.‬
‫"אבל מחוץ למשחקים,‬ ‫לא נהוג למצוא נקודות התייחסות נוחות‬
‫"שיגידו לך איפה האירועים מתחילים ונגמרים.‬
‫"בדרך כלל, זה תלוי במקום שהתחלת בו,‬
‫"ובנקודת המבט שלך."‬
‫- ברוכים הבאים לבוסטון -‬
‫בדצמבר 1956, ביל ורוז ראסל נחתו‬ ‫בנמל התעופה לוגן בבוסטון.‬
‫הם נישאו לפני פחות משבועיים.‬
‫לפני שהצטרפתי לסלטיקס,‬ ‫מעולם לא הייתי בבוסטון.‬
‫מעולם לא. עד שהגעתי לחתום איתם.‬
‫ביל היה אלוף מדינה בקולג'‬ ‫וזוכה במדליית זהב אולימפית.‬
‫כעת, אוהדי הסלטיקס קיוו‬ ‫שביל יביא את האליפות לעירם.‬
‫הייתי בן 22 ועוד לא התחלתי להתגלח,‬
‫אז היה לי זקן תיש כזה, כך קראנו לו.‬
‫אז הדבר הראשון ששאלו אותי‬ ‫במסיבת העיתונאים הראשונה:‬
‫"מתי תגלח את הזקן"?‬
‫מעולם לא חשבתי על זה. אמרתי, "תשמעו מה.‬
‫"אחרי שהסלטיקס ינצחו‬ ‫באליפות הראשונה שלהם, אני אתגלח."‬
‫- "משימתו הראשונה של ראסל‬ ‫היא לזכות באמונם של הסלטיקס" - אאורבך -‬
‫חשבו שהוא יהיה בכושר מעולה‬ ‫אחרי האולימפיאדה,‬
‫אבל הוא היה בכושר ירוד מאוד.‬
‫הוא אמר, "לא ידעתי שככה זה‬ ‫בכדורסל מקצועני. זה ממש קשה."‬
‫פספסתי את השליש הראשון של העונה,‬ ‫ולא הייתי בכושר.‬
‫עבר חודש מאז שנגעתי בכדורסל.‬
‫"הגעתי לליגה עם ביטחון עצמי נמוך‬ ‫כשחקן שקולע.‬
‫"רבים ממלעיזיי אמרו שלא אוכל‬ ‫להצליח בכדורסל המקצועני‬
‫"כי אני קלע גרוע ממרחק של יותר ממטר.‬
‫"אז כמובן שהדבר האחד שרציתי לעשות‬ ‫היה לקלוע מטווחים רחוקים.‬
‫"פספסתי כמעט את כל הכדורים, כמובן,‬ ‫וכשזה קרה, אנשים הנידו בראשיהם‬
‫"ואמרו, 'רואים למה התכוונו?‬ ‫הוא לא יודע לשחק.'"‬
‫- ראסל חושש לאכזב את האוהדים -‬
‫העיתונים בבוסטון פקפקו‬ ‫בתרומתו של ראסל לקבוצה,‬
‫והשוו את תקופתו הראשונה לזו של טירון אחר,‬
‫הקלע המוביל של כל הזמנים‬ ‫באונ' הולי קרוס, טומי היינסון.‬
‫העיתונים בבוסטון לא ממש הכירו את ראסל.‬
‫רבים חשבו שהוא לא יהווה שחקן משמעותי.‬
‫- קולו של טום היינסון‬ ‫בוסטון סלטיקס 1956-1965 -‬
‫הוא היה עושה צעד וחצי וזורק לקרש.‬ ‫ההתקפה שלו היתה כה חלשה,‬
‫שלא יכולת לדמיין מה ראסל‬ ‫יוכל לתרום למועדון.‬
‫- ראסל לא מצליח לסייע לסלטיקס -‬
‫הלחץ לא מש מראסל גם במשחקי חוץ.‬
‫"אודיטוריום קיל היה מלא עד אפס מקום‬ ‫באותו הלילה בדצמבר 1956.‬
‫הכדור עלה ובוב פטיט מה"הוקס"‬ ‫ואני זינקנו אליו.‬
‫- מתוך Go Up For Glory -‬
‫"'כושי! תחזור לאפריקה, חתיכת בבון!'‬
‫"'זהירות, פטיט, אתה עלול להתכסות בשוקולד'.‬
‫"לא היה ספק למי האוהדים התכוונו.‬
‫"הייתי השחקן השחור היחיד על המגרש."‬
‫אחרי חמישה משחקים בערך,‬ ‫פקפקתי ברצינות ביכולת שלי.‬
‫באתי הביתה ואמרתי לרוז,‬ ‫"אני חושב שכדאי שנתחיל לארוז,‬
‫"כי לא נישאר פה עוד זמן רב."‬
‫ראסל עבר לבוסטון מאזור המפרץ.‬
‫הוא למד בתיכון בווסט אוקלנד‬
‫ולאחר מכן באוניברסיטת סן פרנסיסקו.‬
‫הקולג' היחיד שהציע לו מלגת כדורסל.‬
‫"עבור מי שגר בווסט אוקלנד,‬ ‫סן פרנסיסקו היתה ארץ אקזוטית.‬
‫"גשר המפרץ חיבר בין שתי תרבויות כה שונות‬
‫"שהיה ביניהן אפילו מחסום שפה.‬
‫"נהגתי להתבדח שלא ידעתי‬ ‫שניתן להשתמש במילה 'בן' באופן עצמאי‬
‫"עד שהגעתי לסן פרנסיסקו.‬
‫"ומיד מצאתי את עצמי בים של אנשים לבנים."‬
‫נכנסתי לחדר המועדון.‬ ‫אחד הסטודנטים שנה א' ניגש אליי ואומר,‬
‫"היי, בוי, איך קוראים לך?"‬
‫אמרתי, "שמי ויליאם ראסל".‬ ‫הוא אמר, "אני אמציא לך כינוי".‬
‫אמרתי, "אם תעשה את זה,‬ ‫אני אכסח אותך במכות".‬
‫כשלמדתי באונ' סן פרנסיסקו,‬ ‫היו שם אולי חמישה סטודנטים שחורים,‬
‫נקודה.‬
‫והשותף שלי לחדר היה בחור בשם קיי-סי ג'ונס.‬
‫בין ביל וקיי-סי נוצר חיבור בזכות הכדורסל,‬
‫והם עזרו זה לזה לגמור את החודש מחוץ למגרש.‬
‫לא היה לנו הרבה מה ללבוש בקולג', לשנינו.‬
‫אני הרווחתי 30 דולר בחודש.‬
‫- קיי-סי ג'ונס -‬
‫כיסחתי מדשאות וכל זה, וראסל היה מובטל.‬
‫אז נהגנו ללבוש זה את תחתוניו של זה.‬
‫כן? זה היה הלבוש היחיד שהתאים לשנינו.‬
‫ראסל החליט לנסות את יכולתו‬ ‫בענף ספורט אחר ללא מלגה.‬
‫"במהלך הקיץ החלטתי לנסות אתלטיקה קלה.‬
‫"הסיבה לכך היתה כפולה.‬
‫"רק ספורטאים מצטיינים‬ ‫זכו ללבוש סוודר כפתורים.‬
‫"הייתי צריך סוודר כפתורים.‬
‫"הסיבה השנייה היתה שאני אוהב לרוץ ולקפוץ."‬
‫אז הוא החליט לנסות זאת סתם בשביל הכיף.‬
‫הוא התחיל לקפוץ לגובה,‬ ‫והיה לו סגנון מגושם כזה,‬
‫הוא ניתר מעל למוט עם הפנים שלו תחילה.‬
‫הוא עשה את זה קצת שונה מהאחרים.‬
‫הוא חזר 50 מטרים לאחור,‬ ‫זינק לאט וצבר מהירות…‬
‫- קיי-סי ג'ונס -‬
‫וקפץ במהירות 150 קמ"ש.‬
‫הוא התחיל לקפוץ לגובה של שני מטר.‬
‫מסתבר שהוא היה קופץ לגובה ברמה עולמית‬ ‫כבר מההתחלה.‬
‫אבל כשהוא ניסה להביא חלק מהיכולת הזו‬
‫למגרש הכדורסל, המאמנים לא הרשו לו.‬
‫שיחקנו בקאל-ברקלי,‬ ‫הסנטר היה שחקן אול-אמריקן מהעונה הקודמת.‬
‫הצלחתי לחסום את חמש הזריקות הראשונות שלו.‬
‫אף אחד שם לא ראה דבר כזה מעולם.‬
‫הם הכריזו על פסק זמן, ניגשנו לקבל הוראות,‬
‫והמאמן אמר, "אתה לא יכול לשחק ככה הגנה.‬
‫"שחקן הגנה טוב צריך להיות יציב על הקרקע.‬
‫"אתה קופץ כדי לחסום זריקות.‬ ‫אי אפשר לשחק ככה."‬
‫אז חזרתי לשם וניסיתי,‬
‫והבחור קלע מצעד וחצי שלוש פעמים ברציפות.‬
‫אז חזרתי לשחק בדרך שלי.‬
‫ראסל, 2.08 מטר, מעיף את זה כאילו כלום.‬
‫ביל ראסל פשוט המציא‬ ‫את הכדורסל ההגנתי המודרני.‬
‫הוא שינה את המשחק ממשחק אופקי…‬
‫- בוב ראיין‬ ‫כתב ספורט, בוסטון גלוב -‬
‫שמשוחק בעיקר בידי לבנים שלא מנתרים,‬ ‫למשחק שאנו מכירים היום.‬
‫מה שביל עשה, ורואים הרבה מזה בקלטות,‬
‫זה שהוא לא סתם העיף את הכדור החוצה.‬
‫הוא ניסה להשאיר אותו במשחק,‬ ‫כי זה בדיוק כמו ריבאונד.‬
‫ההתקפה בחוץ, ההגנה בפנים.‬
‫אם הוא יצליח לשים את היד על הכדור,‬ ‫אחד מחברי הקבוצה שלו‬
‫יוכל להשיג את הכדור מהר יותר.‬ ‫זה הוביל למתפרצות.‬
‫היכולת שלו לחזות מהלכים היתה משהו מטורף.‬
‫הוא ניתר כדי לחסום…‬
‫- ארווין "מג'יק" ג'ונסון‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫ואז או שהוא חסם את הזריקה,‬ ‫או שהוא גרם לך לזרוק זריקה משוגעת‬
‫או זריקה עקומה או זריקה‬ ‫שאיתה אי אפשר לקלוע.‬
‫המשחק ההגנתי של ראסל הפך את יו-אס-אף דונז‬ ‫לקבוצה בלתי מנוצחת.‬
‫הוא עולה לקליעה, וקולע.‬
‫הדונז מנצחים.‬
‫הדונז עם ביל ראסל זכו ב-55 משחקים ברציפות‬
‫ובשתי אליפויות NCAA רצופות. ‬
‫ביל ראסל נבחר לשחקן המצטיין.‬
‫לראות אותו משחק…‬
‫- טום "סאץ'" סנדרס‬ ‫בוסטון סלטיקס 1960-1973 -‬
‫לראות אותו מטיל אימה‬ ‫על קבוצות שלמות של חבר'ה בקולג',‬
‫זה היה מיוחד מאוד.‬
‫והוא היה הסיבה היחידה לכך‬ ‫שהקבוצה הזו ניצחה.‬
‫אבל הפרסים שהוא היה צריך לקבל,‬
‫הוא לא קיבל.‬
‫בשנה הראשונה שלי בקולג', הממוצע שלי היה‬ ‫יותר מ-20 נקודות ו-20 ריבאונדים במשחק.‬
‫וחסמתי לפחות 15 זריקות במשחק.‬
‫נבחרתי לשחקן המצטיין בכל האליפויות.‬
‫חזרתי הביתה, לאירוע החגיגי‬ ‫של איגוד הספורט של צפון קליפורניה,‬
‫והם בחרו שחקן אחר לשחקן השנה.‬
‫עד כמה שראיתי, ההכשרה היחידה שלו‬ ‫היתה שהוא היה בלונדיני.‬
‫הם ידעו כמה זה לא נראה טוב.‬
‫אז הם אמרו למאמן שלי שיאמר לי,‬ ‫"תעלה לשם ותגיד כמה דברים‬
‫"כמו למשל 'ברכותיי לילד,‬ ‫ואני מקווה שאזכה בתואר בשנה הבאה.'"‬
‫אמרתי, "אני לא אעשה את זה".‬
‫זכייה באליפות הלאומית פעמיים ברציפות‬ ‫היתה דבר פנומנלי.‬
‫אבל אני חושב שאנשים לא אהבו את העובדה‬
‫שהיו שלושה שחורים בהרכב הפותח‬ ‫של סן פרנסיסקו.‬
‫הם נסעו לכל מיני מקומות ולא הורשו להיכנס‬
‫להתאכסן בבתי מלון או לאכול במסעדות.‬
‫מה שקרה היה שיצאתי מהמלון,‬
‫והלכתי למסעדה שנמצאת בהמשך הרחוב.‬
‫אמרתי, "אני רוצה לאכול משהו".‬
‫הוא אמר שזה אפשרי, אבל שאצטרך לאכול במטבח.‬
‫אז סירבתי, חזרתי למלון והלכתי לישון.‬
‫"ב-1955 קרו שני אירועים שהותירו עליי חותם.‬
‫"נער בן 14 בשם אמט טיל‬ ‫נרצח בידי שני גברים לבנים‬
‫"כי העליב לכאורה אישה לבנה.‬
‫"אימו התעקשה שהארון שלו יישאר פתוח בלוויה,‬
‫"כדי שכל העולם יראה‬ ‫את המעשה האכזרי שנעשה לבנה.‬
‫"באותה שנה, רוזה פארקס, תופרת שחורה,‬
‫"נעצרה על כך שסירבה‬ ‫לפנות את מקומה לנוסע לבן‬
‫"באוטובוס ציבורי במונטגומרי, אלבמה."‬
‫הגיע הזמן להגיד "לא עוד".‬
‫נמאס לי, וזה היה הקש האחרון.‬
‫להיות נער שחור בשנות ה-50…‬
‫- אייזיה תומס‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫התקופה הזו היתה ודאי קשה מאוד.‬
‫אבל עדיין,‬
‫הנחת את כל זה בצד,‬
‫ועדיין יצאת למגרש ושיחקת ברמה גבוהה מאוד.‬
‫"החלטתי שאהיה שחקן כדורסל גדול.‬
‫"כל מה שהיה בתוכי התגייס‬ ‫למימוש ההחלטה הזו.‬
‫"תחושות הכעס והפליאה‬ ‫שילבו ידיים למטרה אחת."‬
‫- מונרו, לואיזיאנה -‬
‫ביל ראסל גדל בדרום של חוקי ג'ים קרו.‬
‫הוא היה ילד בשנות ה-30 במונרו, לואיזיאנה.‬
‫חוקי ג'ים קרו בדרום הביאו לנישול שחורים,‬
‫לביטול זכות ההצבעה שלהם,‬ ‫להפרדה פיזית בין לבנים לשחורים,‬
‫ולאלימות, כולל עשיית לינץ'.‬
‫חוקי ג'ים קרו חיזקו את הרעיון‬ ‫שאפריקאים-אמריקאים היו אזרחים סוג ב'.‬
‫הייתי מודע לכך שחייתי במקום‬ ‫בעל הפרדה גזעית מוחלטת.‬
‫אני חושב שהחיים שלי, בעיקר כשהייתי צעיר,‬
‫היו חיים מוגנים מאוד.‬
‫ההורים שלי תמיד דאגו להרחיק אותי מפגע.‬
‫אבא שלי הכיר את תקופת העבדות ממקור ראשון.‬
‫הוא היה במרחק דור אחד ממנה,‬
‫ואנשים במשפחתו שימשו כעבדים.‬
‫עבדות היא צורת ההשפלה האולטימטיבית.‬
‫אז אבי וידא שהוא לעולם לא יזכה ליחס‬
‫שדומה ליחס שמוענק לעבד.‬
‫אחד הדברים שהיו חשובים לו מאוד‬
‫היה לחיות עם כבוד עצמי,‬
‫כדי שילדיו יהיו גאים בו.‬
‫אבא שלי עבד באיזה מפעל, וביקש העלאה בשכר.‬
‫והבוס אמר לו,‬ ‫"לא נוכל לתת לך העלאה, צ'רלי.‬
‫"אם אתן לך העלאה,‬ ‫אתה תרוויח כמו העובדים הלבנים,‬
‫"ואני לא יכול לשלם לכם‬ ‫כמו שאני משלם ללבנים."‬
‫והוא כינה את אבא שלי כ***.‬
‫כאילו שזה… שום דבר.‬
‫אז אבי היה בבית באותו ערב,‬
‫והוא דיבר בקול רם, ואמר,‬
‫"אני צריך לעזוב את המקום הזה, כי אם אישאר,‬
‫"או שאהרוג אחד מהם,‬ ‫או שאחד מהם יהרוג אותי."‬
‫נדדנו כשהייתי בן תשע.‬
‫עברנו לקליפורניה.‬
‫תזכרו שמדובר בילד בן תשע.‬
‫וזו ההרפתקה הכי גדולה‬ ‫שהוא יכול היה לדמיין.‬
‫לעלות לרכבת.‬
‫לנסוע למקום כלשהו‬ ‫כשאין לך מושג איך יהיה שם.‬
‫"רעיון המעבר הדהים אותי ואת אחי.‬
‫"לא נסענו למקומות רבים.‬
‫"ישבתי ליד אמי בקרון הצבעונים‬
‫"כל הדרך לסנט לואיס.‬
‫"ואז, לראשונה בחיינו,‬
‫"יכולנו לשבת בכל מקום."‬
‫המעבר של משפ' ראסל לאוקלנד‬ ‫היה חלק מהגירה רחבת היקף‬
‫של אמריקאים שחורים,‬ ‫שנטשו את הדרום של חוקי ג'ים קרו‬
‫כדי לחפש הזדמנויות טובות יותר‬ ‫במהלך מלחה"ע השנייה.‬
‫ביל מדבר על כך שמשפחתו‬ ‫הגיעה לקליפורניה כמהגרים,‬
‫כי הם הגיעו ממדינה אחרת…‬
‫- לורנס או'דונל‬ ‫מנחה "המילה האחרונה" -‬
‫והיו צריכים ללמוד את המנהגים במדינה החדשה,‬
‫שבה היה מותר לשתות מאותה ברזייה,‬
‫שיכולת לשבת באוטובוס איפה שרצית.‬
‫ההורים שלי עבדו שניהם במספנות.‬
‫בתי הספר היו מעורבים, וזה היה שינוי אמיתי.‬
‫מעולם לא ראיתי כדורסל או שמעתי…‬ ‫אפילו לא ידעתי שזה היה קיים.‬
‫הילדים השיגו קרש וטבעת מאיפשהו,‬
‫לא יודע מאיפה. אני בטוח שהם לא קנו את זה.‬
‫אז ראיתי אותם משחקים כדורסל.‬
‫אז הצטרפתי אליהם. הייתי ממש גרוע.‬
‫כשביל הגיע לאוקלנד…‬
‫- קארים עבדול ג'באר‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫אמא שלו לקחה אותו ליד בניין כלשהו,‬ ‫ביל אמר שזה בניין שנראה מצחיק,‬
‫והיא אמרה, "אתה תבלה כאן הרבה זמן".‬
‫וביל אמר, "על מה את מדברת?"‬ ‫היא הצביעה על הספרייה.‬
‫מעולם לא היתה להם גישה לספרייה,‬ ‫בלואיזיאנה.‬
‫שחורים לא היו אמורים לקרוא.‬
‫הלכתי לספרייה וקראתי,‬ ‫וקראתי ספר היסטוריה כלשהו.‬
‫ומשפט אחד מתוכו היה:‬
‫"מצבם של העבדים באמריקה‬ ‫היה עדיף ממצבם כאנשים חופשיים‬
‫"במקום ממנו הם באו."‬
‫וחשבתי שזה מעורר תדהמה.‬
‫הייתי בן עשר, ואמרתי, "זה לא יכול להיות.‬
‫"כי כל אדם בעולם הזה רוצה להיות חופשי."‬
‫"חייתי בעולם פרטי משלי, ורכושי היקר ביותר‬
‫"היה כרטיס הספרייה שלי‬ ‫מהספרייה הציבורית של אוקלנד.‬
‫"הלכתי לשם כמעט מדי יום.‬
‫"הסתכלתי ברפרודוקציות של ציורים‬ ‫ושאלתי אותם.‬
‫"הדפסים מיצירות של דה וינצ'י ומיכלאנג'לו.‬
‫"הציורים האלה כישפו אותי.‬
‫"יכולתי ללמוד ציור של מיכלאנג'לו‬ ‫במשך שעות, מנסה לשנן כל פרט קטן.‬
‫"רק אחרי כמה שבועות הרגשתי מספיק בטוח‬ ‫לעצום את עיניי‬
‫"ולשחזר בעיני רוחי את מה שראיתי בציור.‬
‫"ואז ארגנתי לעצמי מבחן,‬
‫"וציירתי את הציור מהזיכרון.‬
‫"התוצאה תמיד תסכלה אותי.‬
‫"בסתיו של 1946, עם תחילת הלימודים,‬
‫"חזרתי הביתה וגיליתי‬ ‫שאמי אושפזה בבית חולים.‬
‫"הם אמרו שיש לה שפעת, לא משהו רציני.‬
‫"במהלך השבועיים הבאים,‬ ‫בכל פעם שבאנו לבקר אותה, היא צחקה‬
‫"ואמרה איך שהיא גרמה לרופאים‬ ‫להיות מבולבלים.‬
‫"אחרי אחד הביקורים האלה,‬ ‫מר צ'רלי העיר אותנו משינה עמוקה‬
‫"ואמר, 'אמא שלכם מתה הלילה'.‬
‫"הייתי בן 12, והיא לא היתה יותר."‬
‫- קייטי ראסל‬ ‫24 בפברואר 1915 - 11 באוקטובר 1946 -‬
‫כשאמא שלו הלכה לעולמה, באותה תקופה,‬
‫הדבר הטבעי היה שהדודות שלהם‬
‫ייקחו את הילדים ויגדלו אותם.‬
‫אבא שלו אמר, "לא, אני לוקח אותם איתי".‬
‫- ג'ינין ראסל‬ ‫אלמנתו של ביל ראסל -‬
‫דבר ראשון, "הבטחתי לאמא שלהם", ודבר שני,‬
‫הוא לא התכוון לתת למישהו אחר‬ ‫לגדל את ילדיו.‬
‫אבל זו היתה תקופה קשה עבור ביל.‬
‫"השתניתי לגמרי. נעשיתי מופנם ומתבודד.‬
‫"כרסמו בי ספקות רציניים‬
‫"שאצליח להפוך להיות מישהו ללא אימי.‬
‫"כל מי שפגשתי בו הרגיש שמשהו בי לא בסדר.‬
‫"וגרוע מזה, הסכמתי איתם.‬
‫"הייתי מגושם בכל מה שעשיתי."‬
‫כשהגעתי לחטיבת הביניים,‬ ‫היתה לנו "ליגה כיתתית",‬
‫שבה כל כיתה שיחקה‬ ‫במשך 15 דקות בהפסקת הצהריים,‬
‫ואני הייתי שחקן מחליף בקבוצה שלי.‬
‫אני לא חושב שמישהו ניחש‬ ‫איזה שחקן הוא יהפוך להיות.‬
‫אני חושב שאפילו הוא לא ניחש את זה.‬
‫הוא בורך בתכונות פיזיות‬ ‫שאותן הוא לא ממש הבין‬
‫ולא ידע איך לנצל אותן.‬
‫ניפו אותי מהליגה התיכונית בכיתה י"א.‬
‫המאמן, שהיה גם המחנך שלי‬
‫בחטיבת הביניים, אמר, "אני שמח שניפו אותך,‬
‫"כי עכשיו תוכל להיבחן‬ ‫לליגה האוניברסיטאית."‬
‫המאמן ג'ורג' פאולס ראה את ההבטחה הטמונה‬ ‫בכישרונו של ביל, עוד לפני שביל הבחין בכך.‬
‫אני זוכר שאמרתי לביל‬
‫שישחק כמה שיותר כדורסל במהלך הקיץ,‬
‫כי הוא עמד לשמש כסנטר‬ ‫בהרכב הפותח בעונה הבאה,‬
‫שהתחילה באוקטובר.‬
‫והוא אמר, "אולי אוכל‬ ‫להתאמן במועדון הספורט".‬
‫- מועדון הספורט של אוקלנד -‬
‫ונתתי לו דולר מכסף,‬
‫וזה חייב להיות הדולר הכי משתלם‬ ‫שמישהו אי פעם הוציא,‬
‫כי הוא נכנס למועדון הזה‬ ‫למשך הקיץ תמורת דולר,‬
‫ושיחק שם כדורסל כל הזמן.‬
‫התחלתי לשחק באופן רציני‬ ‫בשנה האחרונה שלי בתיכון.‬
‫בערך באמצע העונה,‬ ‫התחלתי להבחין בכל מיני דברים.‬
‫"פתאום ידעתי שבמגרש הכדורסל אוכל לעשות‬
‫"מה שלא הצלחתי לעשות עם הציורים.‬
‫"ישבתי בעיניים עצומות‬ ‫והרצתי משחקים בתוך הראש.‬
‫"הייתי במעבדת כדורסל פרטית משלי,‬
‫"והכנתי לעצמי דוגמאות.‬
‫"חסמתי המון זריקות.‬
‫"היה כיף ליישם חלק מהמהלכים שהמצאתי.‬
‫"לפעמים הייתי מצליח על ההתחלה.‬
‫"עבורי, זה היה כמו‬ ‫לצייר ציור של מיכלאנג'לו.‬
‫"אמרתי לעצמי, 'הצלחתי!'"‬
‫מדליק לחשוב שהוא היה מסוגל‬ ‫לראות מהלך פעם אחת‬
‫ולדמיין אותו בראש שלו שוב ושוב‬
‫לפני שהוא ניגש לנסות אותו,‬
‫וזה נהפך לטבע שני עבורו‬ ‫עוד לפני שהוא עלה למגרש.‬
‫ראסל הפך את המהלכים ההגנתיים הללו‬ ‫לדוגמאות ששימשו עבור אליפויות הקולג',‬
‫ואז ביצע אותם על המפה העולמית‬
‫במסגרת קבוצת הכדורסל האולימפית של 1956.‬
‫הנה שחקן האול-אמריקן המצטיין.‬
‫לא נוצחת כל העונה‬ ‫ועכשיו נבחרת לקבוצה האולימפית.‬
‫אתה מצפה לנסיעה לאולימפיאדה?‬
‫כן, חיכיתי לזה כבר המון זמן.‬
‫- אולימפיאדת מלבורן, אוסטרליה, 1956 -‬
‫באותו זמן, התחרות באולימפיאדה היתה העיקר,‬
‫ולא משנה מאיפה הגעת.‬
‫ההגנה הדינמית של ראסל‬ ‫הובילה את האמריקאים לזכייה במדליית זהב‬
‫ולניצחון על הקבוצה הסובייטית.‬
‫אחד הריגושים הגדולים בזכייה במדליית זהב‬
‫הוא שלרגע אחד שחולף ביעף‬
‫אתה יודע שאתה הכי טוב בעולם.‬
‫וזה משהו שאתה יכול באמת להתגאות בו.‬
‫לאחר שתי אליפויות קולג' ומדליית זהב אחת,‬
‫ביל היה מוכן לעבור לכדורסל המקצועני.‬
‫אנשים לא קולטים זאת כיום,‬ ‫אבל ה-NBA היה לבן כשלג.‬
‫תסתכלו בתמונות הישנות האלה‬ ‫ותראו שזו היתה ליגה שרובה לבנים.‬
‫החוק הבלתי כתוב‬ ‫אמר שמותר לך שחקן שחור אחד.‬
‫וככל שהליגה התקדמה, יכולת שיהיו לך שניים,‬
‫כי הם ממילא היו צריכים לגור יחד,‬ ‫אבל לא יותר.‬
‫השחקן השחור הראשון שנבחר בדראפט של ה-NBA‬
‫היה בחור בשם צ'אק קופר מדוקיין,‬
‫וההחלטה הזו הגיעה‬ ‫ממאמן הבוסטון סלטיקס, רד אאורבך.‬
‫את אאורבך לא עניין צבע עורו של השחקן.‬
‫הוא ידע ששם המשחק הוא לנצח,‬
‫והוא היה צריך לנקוט‬ ‫בצעדים הדרושים כדי לנצח במשחקים.‬
‫זה אומר לבנות את הקבוצה הנכונה‬ ‫עם השחקנים הטובים ביותר.‬
‫בוסטון סלטיקס בשנות ה-50‬ ‫היתה "קבוצה שושבינה".‬
‫היא היתה קבוצה התקפית טובה‬
‫עם שחקנים כגון ביל שרמן ובוב קוזי,‬
‫צוות הקו האחורי המוביל בשנות ה-50.‬
‫אבל זה לא הביא אותם לזכות באליפות.‬
‫בוב קוזי היה מכוכבי העל הראשונים ב-NBA.‬
‫אם עצרת איש ממוצע‬ ‫ברחוב אמריקאי בשנות ה-50,‬
‫והיית אומר,‬ ‫"שאלת ספורט. תנקוב בשמו של שחקן כדורסל",‬
‫יותר אנשים היו נוקבים בשמו של בוב קוזי‬ ‫מבכל שם אחר.‬
‫קוזי עובר את החסימה, ואיזו זריקה פנטסטית.‬
‫הצלחתי לעשות כמה דברים לא הכי מקובלים.‬
‫- בוב קוזי‬ ‫בוסטון סלטיקס 1950-1963 -‬
‫והיה לי הדמיון להוסיף על כך,‬
‫לעשות דברים שאף אחד אחר לא עשה.‬
‫קראו לי "מר כדורסל", "הודיני של הפרקט".‬
‫לסלטיקס היתה מתקפה מחשמלת,‬
‫אבל ההגנה שלה היתה חלשה,‬ ‫והיא התקשתה בקליטת ריבאונדים.‬
‫אחזקת הכדור היתה המפתח לכול.‬
‫אם יכולת לקלוט את הריבאונדים,‬
‫יכולת לעשות מה שרצית במגרש.‬
‫ארנולד ניגש אליי בשנה שלפני כן,‬ ‫הפעם היחידה שהוא עשה זאת,‬
‫ואמר שיש איזה בחור בקליפורניה,‬ ‫ואם נצליח להשיג אותו,‬
‫כל הבעיות שלנו ייפתרו.‬
‫לא היה לי צל של ספק שנזקקנו לביל ראסל.‬
‫הוא ניחן בתגובות מהירות, ברפלקסים נהדרים,‬
‫ובזרועות ארוכות. זה היה מופלא.‬
‫אבל השגתו של ראסל לא היתה משימה קלה.‬
‫הבחירה הראשונה בדראפט‬ ‫היתה של רוצ'סטר רויאלז.‬
‫לסלטיקס היתה בחירה מס' שבע,‬
‫אז רד השתמש בטריידים כדי לעלות למקום השני.‬
‫אבל הוא עוד לא סיים.‬
‫רד אאורבך תמיד מצא דרך להשיג את מבוקשו.‬
‫- סטיב ספרינגר‬ ‫עיתונאי ספורט -‬
‫הוא הלך לבעלים של הסלטיקס, וולטר בראון,‬
‫שהיה אחד מבעלי השליטה ב"הרפתקה על הקרח",‬
‫שהיה מופע מצליח ביותר‬
‫שהיה יכול למלא כל זירה בכל מקום.‬
‫וולטר בראון, בעידודו של רד אאורבך,‬ ‫ניגש לבעלים של רוצ'סטר רויאלז,‬
‫ואמר, "אגיד לך מה אעשה בשבילך.‬
‫"נשלח לך את 'הרפתקה על הקרח'‬ ‫לכמה הצגות שתרצה,‬
‫"אתה רק צריך להסכים לא לגייס את ביל ראסל‬ ‫בבחירה הראשונה שלך."‬
‫וביל ראסל הוחלף תמורת "הרפתקה על הקרח".‬
‫וכל זה היה בזכות רד אאורבך.‬
‫רד הצליח להשיג את ראסל,‬
‫אבל בשעה שהשחקן הטירון‬ ‫התאמץ לעמוד בציפיות,‬
‫ראסל בעצמו החל לפקפק במידת התאמתו לקבוצה,‬
‫עד לפגישה אחת עם רד שנערכה לפני משחק.‬
‫הוא אמר, "אני רוצה שתגיע מוקדם למשחק,‬ ‫אני רוצה לדבר איתך".‬
‫אז ישבנו בבוסטון גרדן,‬
‫ואנשי התחזוקה הכינו את הפרקט ואת הסלים,‬
‫ואז הוא אמר, "אני רוצה לומר לך משהו.‬
‫"לא אכפת לי כמה נקודות תקלע.‬
‫"אני רק רוצה שתעזור לנו לנצח במשחקים."‬
‫אמרתי לו, "המשכורת שלך תיקבע‬ ‫בידי שתי העיניים האלה.‬
‫"לא שאתה צריך לוותר על זריקות לסל,‬
‫"אבל שהסטטיסטיקה לא תטריד אותך.‬
‫"רק תדאג אם ניצחנו או הפסדנו.‬
‫"כי זה העיקר."‬
‫זה הוריד המון לחץ‬
‫ממנו וממני, ואחרי זה,‬
‫רד החל לראות איזו השפעה יכולה להיות לי‬
‫בקליטת ריבאונדים ובהגנה.‬
‫במשחק המעבר,‬ ‫צריך מישהו שיקלוט את הריבאונדים של היריב,‬
‫ולקלוט בצורה יעילה, וזה מה שראס עשה.‬
‫הסוד למתפרצת הוא קליטת ריבאונדים של היריב‬ ‫ומסירה לעומק.‬
‫כשהכדור עלה לאוויר, התמקמתי בצד אחד,‬
‫בצד הקרוב יותר, וחיכיתי למסירה שלו,‬
‫כד שאוכל לרוץ במורד המגרש ולפתוח במתפרצת,‬
‫כי ידעתי שהוא יקלוט את הריבאונד.‬
‫הקבוצה השנייה זרקה את הכדור.‬
‫עוד לפני שהשחקן הזורק נחת,‬ ‫כבר עשינו צעד וחצי בצד השני.‬
‫התפקיד שלו היה לקלוט את הריבאונד,‬ ‫לחסום זריקות, לחטוף מסירות,‬
‫ואז לסובב הכול לכיוון השני‬
‫ולתת לשאר החבר'ה לרוץ במגרש…‬
‫- ביל וולטון‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫כמו נחשול שמתקרב.‬
‫בוב, זו ודאי הרגשה טובה,‬
‫להיות השחקן הכי טוב במשחק היום.‬
‫- רד אאורבך -‬
‫שיש לך שם מישהו שיכול להשיג את הכדור.‬ ‫איך ההרגשה?‬
‫טוב, כמובן שרוב אוהדי הספורט…‬
‫- בוב קוזי -‬
‫שצפו בסלטיקס יודעים‬ ‫שהיכולת ההתקפית שלנו‬
‫מבוססת על יציאה למתפרצות,‬
‫ומעולם לא היה לנו שחקן‬ ‫שיאפשר לנו את זה במידה כזאת.‬
‫אפילו בשלב הזה,‬ ‫בכל הנוגע לריבאונד, מסירות, הגנה,‬
‫אין שום ספק שראסל שולט בכך מעל כולם.‬
‫- הענק המדהים! -‬
‫"אני חייב הכול לאשתי.‬
‫"היו לי רגעים של ספקות, אבל לרוז לא היו.‬ ‫היא מעולם לא הפסיקה לדבר איתי.‬
‫"אחרי האימון ואפילו בהפסקות שבאימון,‬
‫"היא עודדה אותי.‬
‫"היא עשתה כך גם אחרי משחקים בבית.‬
‫"הפעמים היחידות שבהן לא יכלה לעשות זאת‬ ‫היתה כשהיינו בדרכים.‬
‫"הייתי מתגעגע מאוד לשיחות העידוד שלה.‬
‫"כשנישאתי לרוז ב-1956,‬ ‫הייתי בן 22, ישר מהאולימפיאדה,‬
‫"ולא היה לי שמץ של מושג מה אני עושה.‬
‫"ידעתי רק שרוז קיבלה אותי‬ ‫והיה לה אכפת ממני,‬
‫"מחוץ לכדורסל,‬ ‫וזו היתה פריצת דרך גדולה עבורי."‬
‫הסלטיקס סיימו ראשונים בליגת המזרח‬
‫לראשונה בהיסטוריה של הקבוצה.‬
‫כעת היה עליהם להתמודד‬ ‫מול סנט לואיס הוקס על הזכייה באליפות.‬
‫- סלטיקס פוגשים את הוקס‬ ‫במשחק הפתיחה של הפלייאוף -‬
‫וכעת לבוסטון, שם קהל עצום‬ ‫צופה במאבק על האליפות‬
‫בין סנט לואיס הוקס לבין בוסטון סלטיקס.‬
‫ראסל מסתובב.‬
‫זו היתה סדרה בלתי רגילה.‬
‫ביל ראסל… ככל שהמשחק היה קשוח יותר,‬ ‫כך הוא שיחק טוב יותר.‬
‫נכנסתי לארבעה צעד וחצי.‬ ‫הוא חסם את השניים הראשונים,‬
‫ופספסתי בשניים האחרים כי חיפשתי איפה הוא.‬
‫הסדרה, ושנתו הראשונה של ראסל,‬
‫התנקזו לדקות האחרונות של משחק מס' שבע.‬
‫עמוק בתוך הרבע האחרון, שוויון במשחק.‬
‫ראסל חותך מימין לשמאל, וקולע!‬ ‫זה שובר את השוויון.‬
‫מקאולי עם הכדור, בקו ישר לסל.‬
‫הוא מוסר לפטיט שנכנס,‬ ‫וראסל מבצע עליו עבירה.‬
‫הוא יילך לקו העונשין‬ ‫ויקבל הזדמנות להשיג שוב שוויון.‬
‫הוא מוכן. הוא מתכופף, הוא זורק.‬ ‫הכדור נכנס!‬
‫במשחק הזה היו שני המהלכים הכי גדולים‬ ‫שראיתי אי פעם.‬
‫את הראשון, ראסל ביצע.‬
‫עדיין שוויון, הזמן הולך ואוזל.‬
‫הסלטיקס רצים במורד המגרש, קוזי משמאל.‬
‫קוזי מסר מסירה ארוכה לאורך המגרש,‬ ‫והוא היה צריך לתפוס את הכדור ולקלוע‬
‫והכול בתנועה אחת. הוא לא הצליח להגיע לסל.‬
‫לא הולך. מרטין עם הריבאונד.‬ ‫מרטין רץ למרכז המגרש.‬
‫סנט לואיס מחזיקים בכדור,‬
‫והם ביצעו מסירה אחת לשחקן שעם כדרור אחד‬
‫עמד לבצע צעד וחצי ולנצח את המשחק.‬
‫והבחור הזה, קולמן, היה לפני כולם.‬
‫ג'ק קולמן ממהר קדימה,‬ ‫וזאת עומדת להיות מתפרצת.‬
‫הייתי נחוש לשמור על המיקום שלי‬ ‫עד כמה שיכולתי.‬
‫ביל ראסל רץ על המגרש.‬
‫וראסל חלף לידי במהירות עצומה. ‬
‫הוא עושה צעד וחצי, וראסל חוסם אותו!‬ ‫איזה מהלך של ביל ראסל!‬
‫זה היה מעניק להם יתרון‬ ‫עם שלוש או ארבע שניות על השעון.‬
‫טוב, התוצאה היא 113-113 אחרי ההארכה…‬
‫המהלך הגדול הבא היה של אלכס האנום.‬
‫נותרה שנייה אחת, הכריזו על פסק זמן.‬
‫ג'ים לוסקוטוף קולע מקו העונשין.‬
‫הסלטיקס מובילים בשתי נקודות‬ ‫אבל להוקס יש זמן לעוד זריקה אחת.‬
‫ההוקס מתגודדים סביב השחקן-מאמן אלכס האנום.‬
‫האנום אמר, "אני אזרוק את הכדור‬ ‫לצד השני של המגרש.‬
‫"אני אפגע בקרש. פטיט, אתה תתפוס אותו‬ ‫ותכניס אותו לסל. זהו זה."‬
‫הוא מסר מסירה מושלמת.‬
‫זינקתי למעלה, תפסתי את הכדור באוויר‬ ‫וזרקתי אותו.‬
‫התוכנית עבדה. חוץ מזה שפספסתי את הסל.‬
‫והמשחק מסתיים!‬
‫הסלטיקס זוכים באליפות ה-NBA הראשונה שלהם.‬
‫וזו האליפות הראשונה שלהם‬ ‫שעליה הכרזתי אי פעם.‬
‫היינו מאושרים. האליפות הראשונה שלנו.‬
‫הרד סוקס לא זכו באליפות במשך שנים,‬ ‫הברואינז גם לא,‬
‫הפטריוטס עוד לא היו קיימים.‬
‫אז אחרי המשחק,‬
‫רד אמר, "בוא נגיד שנגלח את הזקן".‬
‫שכחתי מזה עד שהגענו למלתחות,‬
‫מאמן הכושר הביא תער ומשחת גילוח.‬
‫באותו הלילה הפכתי להיות חלק מהקבוצה.‬
‫- סלטיקס זוכים באליפות, 125-123 -‬
‫- סלטיקס זוכים לראשונה באליפות ה-NBA -‬
‫לאחר שנה ראשונה מוצלחת מאוד,‬
‫ביל ורוז החליטו שאולי עכשיו יהיה בטוח‬ ‫להכות שורשים באזור בוסטון.‬
‫הם קנו בית בעיירה רדינג.‬
‫- רדינג - הוכרזה כעיירה עצמאית ב-1644 -‬
‫רדינג היא פרוור של בוסטון‬ ‫מעמד הפועלים, מעט שמרנית.‬
‫ראסל גר ברדינג‬ ‫במהלך כל הקריירה שלו בסלטיקס,‬
‫אבל הוא מעולם לא חש לגמרי שייך לשם.‬
‫לפעמים הוא התלונן על הצקות של מקומיים.‬
‫עקבו אחריהם בעיר.‬
‫הפכו להם את פחי הזבל מחוץ לבית.‬
‫כשעברתי לראשונה לרדינג, מסצ'וסטס, ‬
‫היינו המשפחה השחורה הראשונה בעיר.‬
‫בכל פעם שאבא שלי יצא מהעיר,‬
‫"הדביבונים" היו באים והופכים את פחי האשפה.‬
‫אמא שלי קמה בבוקר, וכל החצר היתה מלאה זבל.‬
‫אבא שלי הלך לתחנת המשטרה ואמר,‬ ‫"כשאני יוצא מהעיר,‬
‫"מישהו בא ועושה לאשתי בעיות,‬ ‫הופך את פחי הזבל שלנו."‬
‫והם אמרו, "אין לנו מה לעשות‬ ‫בקשר ל'דביבונים'".‬
‫אז, הלכתי לבניין הממשל המקומי‬
‫והוצאתי רישיון לאחזקת נשק חם.‬
‫ולפתע, "הדביבונים" לא חזרו יותר.‬
‫בוסטון היתה אמורה להיות‬ ‫עיר ליברלית מבחינת גזע.‬
‫המוניטין שלה נמשך עוד מהמאה ה-19,‬ ‫"אתונה של אמריקה".‬
‫אבל ראסל גילה תרבות פרובינציאלית מאוד,‬
‫שבה לבנים רבים ממעמד הפועלים‬ ‫התנגדו לנוכחות של שחורים.‬
‫בוסטון היתה…‬
‫העיר…‬
‫הכי פחות ליברלית ב-NBA, כשהגעתי אליה.‬
‫לא שהוא היה צריך להגיע לבוסטון‬ ‫כדי לחוות גזענות.‬
‫זו היתה אמריקה של שנות ה-50.‬
‫…שתיים, שלוש, ארבע, אנחנו רוצים הפרדה!‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, אנחנו רוצים הפרדה!‬
‫- השאירו את בתי הספר שלנו לבנים‬ ‫קק"ק -‬
‫ראסל ניסה למצוא נחמה‬ ‫מהקרעים האלימים בין הגזעים‬
‫לא רק במשחק עצמו,‬ ‫אלא בהפיכת הניצחונות להרגל.‬
‫- הסלטיקס מביסים את פילדלפיה 109-92 -‬
‫- הסלטיקס משתוללים -‬
‫הסלטיקס שלטו בעונת 1957-58,‬
‫והפכו את 22 הריבאונדים של ראסל למשחק‬ ‫לנקודות קלות.‬
‫- רמזי וראסל מובילים לניצחון 14 ברציפות -‬
‫הם נראו מוכנים לזכות באליפות NBA נוספת.‬
‫- סלטיקס הם הפייבוריטים בשעה‬ ‫שהקרב על האליפות יוצא לדרך -‬
‫שלום לכל אוהדי הכדורסל,‬ ‫כאן ג'וני מוסט מעל למגרש.‬
‫ברוכים הבאים לסדרת האליפות של 1958‬
‫בין הוקס לסלטיקס.‬
‫במחצית השנייה של משחק מס' 3,‬ ‫במצב של שוויון בסדרה,‬
‫ראסל ניתר כדי לחסום זריקה‬ ‫ונפל בצורה לא טובה.‬
‫הוא קרע גידים וסדק עצם בקרסול.‬
‫לא איחלנו לביל מזל רע,‬
‫אבל קשה לומר שהצטערנו לשמוע‬ ‫שהוא נקע את הקרסול.‬
‫ספגתי נקע רציני,‬ ‫ולא יכולתי להשתתף בכמה משחקים.‬
‫ראסל חזר למשחק מס' שש בסנט לואיס,‬
‫במצב של 3:2 לרעת הסלטיקס.‬
‫אבל הקרסול הפצוע עדיין פגם ביכולתו.‬
‫פטיט נכנס,‬
‫קולע מעל ראשו של טום היינסון.‬
‫פטיט בשוונג,‬ ‫ואפילו ביל ראסל לא יכול לעצור בעדו.‬
‫מקאולי עם הכדור, וזה נגמר!‬
‫סנט לואיס הוקס זוכים באליפות‬
‫עם 50 הנקודות שקלע בוב פטיט.‬
‫הפסדנו בשישה משחקים.‬
‫אבל ידענו שזה ההבדל‬ ‫בין להיות עני ולהיות מרושש.‬
‫להיות עני זה מצב נפשי.‬ ‫להיות מרושש זה מצב זמני.‬
‫וידענו שזה מצב זמני מאוד.‬
‫אז בשנה שלאחר מכן,‬ ‫יצאנו וניסינו לנצח בכמה שיותר משחקים.‬
‫כולנו היינו תחרותיים, וארנולד היה הראשון.‬
‫…תחזיק בכדור, מנדי! פעם אחת, אה?‬
‫- ארנולד "רד" אאורבך‬ ‫מאמן הסלטיקס, 1950-1966 -‬
‫רד היה די אינטנסיבי.‬
‫הוא לא רצה שנלחץ ידיים עם היריבים‬ ‫לפני המשחק.‬
‫היינו אמורים לשנוא אותם.‬
‫ארנולד אולי הגזים עם זה קצת,‬
‫אבל הוא רצה שהקשר היחיד שלנו אליהם‬
‫יהיה שננצח אותם.‬
‫בשנה שלאחר מכן, בעונת 1958-59,‬
‫הסלטיקס סיימו עם הרקורד הטוב ביותר בליגה.‬
‫יכולנו לשחק כל סגנון של כדורסל.‬
‫יכולנו לרוץ עם כל קבוצה.‬
‫יכולנו גם למשוך זמן בחצי המגרש.‬
‫הכול באותה מידה של מיומנות.‬
‫- סלטיקס מציגה ותיקים וחדשים כאחד -‬
‫רד מילא את שורות הקבוצה בשחקנים צעירים‬ ‫שקיווה שיצברו ניסיון ביחד.‬
‫"אחרי הדראפט של 57', רד קרא לי ואמר,‬
‫"'גייסתי את סאם ג'ונס‬ ‫מאונ' קרוליינה הצפונית.‬
‫"'מה אתה אומר, ראס?‬ ‫חושב שהוא יוכל להועיל לנו?'‬
‫"אמרתי, 'מי זה סאם ג'ונס, לעזאזל?'‬ ‫ 'הוא שווארצה.'‬
‫"זה היה 'שחור' באידיש.‬
‫"'חשבתי שאתה מכיר אותו.' אמרתי,‬ ‫'שמע, רד, אני לא מכיר את כל השחורים'.‬
‫"לא משנה אם הכרתי או לא,‬
‫"לא היה ספק שסאם ג'ונס‬ ‫יהיה שחקן כדורסל משכמו ומעלה."‬
‫המצחיק הוא, שסאם תמיד נראה לי כמו איש זקן.‬
‫סאם ג'ונס לא זוכה להכרה‬ ‫שהוא ראוי לה בתור שחקן.‬
‫מי שמבין במשחק יודע‬ ‫שסאם היה שחקן של קלאץ' (הכרעה).‬
‫אתה לא יודע לאן הוא יילך,‬ ‫אבל אתה יודע שהוא יקלע בשבילך.‬
‫לא רצית לשחק מולו.‬
‫הוא אף פעם לא היסס לבצע זריקה,‬ ‫והוא אף פעם לא פספס.‬
‫רד גם פנה לאחד בין ביל‬ ‫לבין שותפו לחדר מהקולג', קיי-סי ג'ונס.‬
‫הכתבים הציקו לרד כל הזמן לגבי קיי-סי.‬
‫הם אמרו, "למה צירפת אותו?‬ ‫הוא לא תורם לקבוצה".‬
‫ורד נשך את הסיגר שלו,‬ ‫נשף את העשן הירוק החוצה,‬
‫ואמר, "היי, עם קיי-סי ג'ונס, אני רק יודע‬
‫"שבכל פעם שאני מכניס אותו,‬ ‫הקבוצה שלנו מקבלת זריקת מרץ."‬
‫חטיפה של קיי-ג'ונס, וסלטיקס במתפרצת.‬
‫אני חושב שקיי-סי‬ ‫היה הגארד ההגנתי הכי טוב שראיתי.‬
‫רד טיפח תרבות קבוצתית שנסובה‬ ‫סביב ה"שריטות" השונות של השחקנים,‬
‫מה שאפשר להם להיות מי שהם.‬
‫הוא לא רק בנה זיכיון מנצח.‬
‫אלו היו אחים לנשק.‬
‫היינו משפחה, והיה לנו המזל‬
‫לשמר את הגרעין המשפחתי הזה.‬
‫עודדנו זה את זה, תמכנו זה בזה,‬
‫ועשינו כל מה שיכולנו כדי שהשני יצליח.‬
‫הוא אהב את חבריו לקבוצה,‬
‫ומבחינות רבות הם היו משפחה שנייה עבורו.‬
‫חיבבנו מאוד זה את זה.‬
‫הדרך הכי טובה להראות זאת היתה בעזרת הומור.‬
‫אם מדברים עם אנשים שמכירים את ביל ראסל,‬
‫הדבר הראשון שהם חושבים עליו הוא הצחוק שלו.‬
‫אתם יודעים, הוא קצת שוויצר.‬
‫הוא ביל ראסל.‬
‫אבל הוא גם היה הבחור המשוגע הזה‬ ‫שצוחק ומתלוצץ איתך,‬
‫ונהנה.‬
‫יכולת לשמוע אותו צוחק בצחוק המפורסם שלו.‬
‫הצחוק שלו היה מדבק, יוצא דופן.‬
‫אמיתי.‬
‫זה כזה…‬
‫" ג'וליוס "ד"ר ג'יי" אירווינג‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫כששמעתי לראשונה את הצחוק הזה, אמרתי,‬
‫"הוא צוחק עליי, או…?‬
‫"מה הוא עושה?"‬
‫אם אתה גורם לו לצחוק, אתה יודע שמצבך טוב.‬
‫עם ההקאות שלי והצחוק שלי, רד נהג לומר‬
‫שזה יגרום לו לפרוש מהכדורסל.‬
‫לפעמים הגעתי למשחק ופשוט הקאתי.‬
‫בשבילי, הלחץ הזה היה חיוני.‬
‫יש אנשים שהם כל כך אינטנסיביים…‬
‫- ביל ברדלי‬ ‫היכל התהילה של הכדורסל -‬
‫שהם חייבים דרך לשחרר זאת באופן מכוון‬
‫כדי שיוכלו להירגע ולתת ביצועים.‬
‫אחרי שעשיתי את זה הייתי בסדר,‬ ‫וזה נראה גרוע יותר מכפי שזה נשמע.‬
‫אני זוכר שעשינו חימום לקראת משחק,‬
‫ואמרתי, "וואו, אתם יודעים,‬
‫"ראסל שכח להקיא."‬ ‫אז הורדתי את הקבוצה מהמגרש.‬
‫אמרתי, "כולם לחזור למלתחה".‬
‫הסתובבתי ואמרתי, "ראסל, לך תקיא".‬
‫אז הוא הלך והקיא, ואז יצאנו וניצחנו.‬
‫שמענו אותו נכנס, וחשבנו,‬ ‫"תודה לאל שהוא הלך להקיא".‬
‫כי ידענו שהוא מוכן.‬ ‫ידענו שיהיה לו משחק ענק.‬
‫בסוף עונת 59'-58',‬
‫סלטיקס קיבלו הזדמנות נוספת לזכות באליפות.‬
‫- סלטיקס מנצחים את סיראקיוז -‬
‫העימות הראשון בין סלטיקס ללייקרס‬ ‫קרה ב-1959‬
‫כשהלייקרס היו עדיין במיניאפוליס,‬ ‫אז זה מעט נשכח,‬
‫אבל זו היתה תחילת העליונות‬ ‫של הסלטיקס על הלייקרס.‬
‫בוסטון ניצחה בשלושה משחקים ברציפות,‬ ‫אז הלייקרס חייבים לנצח כאן.‬
‫במשחק מס' 4, ראסל הקדים את כולם‬
‫וקלט 30 ריבאונדים.‬
‫בוב קוזי רץ לעבר הסל‬ ‫בשעה שבוסטון מגבירה את הלחץ.‬
‫סלטיקס מנצחים 118-113.‬
‫הקבוצה של אאורבך היא הראשונה‬ ‫שמנצחת בכל משחקי הפלייאוף.‬
‫השליטה של סלטיקס בגמר של 1959‬
‫הוכיחה שהם באמת הטובים ביותר,‬
‫וביל חזר לצמרת כאלוף.‬
‫- סלטיקס מנצחים במשחק רביעי ברציפות‬ ‫וזוכים באליפות השנייה שלהם ב-3 שנים -‬
‫באותו זמן, הייתי ממש מאוהב בקריירה שלי.‬
‫אהבתי אותה, אהבתי כל רגע ורגע בה.‬
‫זו היתה תקופה מופלאה ונפלאה עבורי.‬
‫באותה שנה, פרס ה-MVP של NBA‬ ‫לא הוענק לראסל,‬
‫אלא לבוב פטיט מההוקס.‬
‫אבל בבוסטון,‬
‫נעשה ברור שביל ראסל‬ ‫הוא השחקן המצטיין של סלטיקס.‬
‫תמיד ידעתי שהוא קולט ריבאונדים טוב,‬ ‫ומוסר טוב,‬
‫אבל לא ידעתי שהוא מנהיג.‬
‫רבים לא ידעו זאת,‬ ‫אבל הוא היה מסור מאוד לניצחון‬
‫ולמבנה של הקבוצה.‬
‫השורה התחתונה היא שהוא היה וינר.‬
‫אז הוא הרגיש שהוא צריך לקבל‬ ‫מידה מסוימת של כבוד‬
‫רק בהתבסס על מה שהם הצליחו להשיג כקבוצה.‬
‫בוב קוזי היה המנהיג,‬ ‫אבל אין ספק מי הפך להיות המנהיג.‬
‫בוב הגיע לשם, הוא היה הכוכב של הקבוצה.‬
‫והוא יכול היה לומר, "תקשיבו, אני הכוכב".‬ ‫אבל הוא אמר, "בואו נעשה את זה".‬
‫יחד?‬ ‫-כן.‬
‫כשהוא הגיע לבוסטון, אני הייתי המפקד.‬
‫ואז הוא הפך להיות המפקד,‬
‫אבל התקשורת לא ממש נתנה לו‬ ‫את הקרדיט על זה.‬
‫לפני נסיעה למשחק, בוב קוזי נקע את הקרסול.‬
‫יצאנו לדרכים, שיחקנו חמישה משחקים ברציפות.‬
‫ראסל רצה להראות‬ ‫שהוא יכול לעשות את זה בלי קוזי.‬
‫הוא בטח חסם 9,000 זריקות. זה היה לא ייאמן.‬
‫לרוסו מנתר, וראסל חוסם!‬
‫ניצחנו בכל חמשת המשחקים.‬
‫חזרנו לבוסטון והכותרת היתה,‬ ‫"האם קוזי ישחק הערב?"‬
‫- הסלטיקס מנצחים בלי קוזי -‬
‫- הסלטיקס עדיין לא מנוצחים,‬ ‫אפילו בלי קוזי -‬
‫- האוהדים יוכיחו שקוזי‬ ‫עדיין השחקן המוביל -‬
‫כשגדלתי בבוסטון,‬
‫הקבוצה הזו של ראסל וקוזי‬
‫היתה קבוצת הספורט המקצוענית‬ ‫היחידה שניצחה,‬
‫בשכונה שלי.‬
‫- ראסל- גדול‬ ‫- היינסון - גדול יותר -‬
‫- קוזי - הגדול מכולם‬ ‫18 נקודות -‬
‫האהדה לסלטיקס גדלה, אבל לא כך ההערכה לביל.‬
‫ביל ראסל לא זכה להכרה‬
‫שהיה ראוי לה, מהסיבה הפשוטה שהוא היה שחור.‬
‫זה היה פשוט מאוד.‬
‫הכתבים זלזלו בו בצורה מוחלטת.‬
‫כשהתקשורת בנויה מלבנים בלבד,‬
‫והיא כה מוטה,‬
‫ומוצאת עצמה מול הגל הראשון והשני‬ ‫של ספורטאים שחורים,‬
‫זה היה נורא.‬
‫היו כמה לבנים זקנים וקיצוניים‬ ‫שהשתמשו בחדרי חדרים במילים מסוימות.‬
‫ואני בטוח שזה השפיע על הכתיבה שלהם.‬ ‫זה היה מכוער.‬
‫כתבו שאתלטים שחורים הם בורים.‬ ‫שהם יודעים רק לשחק.‬
‫שהם לא אינטלקטואלים.‬ ‫הם יודעים רק לרוץ ולקפוץ.‬
‫הם קראו ליציע‬
‫בבוסטון גרדן כגן העדן של הכ***ים.‬
‫ושמעת את זה גם ביציע הכתבים.‬
‫עדיין לא היו הרבה שחקנים שחורים בליגה.‬
‫זה היה משחק של לבנים,‬ ‫ושל עיתונאים וקהלים לבנים.‬
‫והעיר הזו לא היתה "מוכנה" לביל.‬
‫המכונית שלו נתקעה בגשם, ואנשים חלפו לידו.‬
‫הם ידעו מי הוא. הוא ביל ראסל, למען השם.‬
‫והם חלפו לידו בנסיעה‬ ‫וגידפו אותו במקום לעצור ולעזור לו.‬
‫דמיינו שהמכונית של לארי בירד היתה נתקעת.‬
‫היה מגרש חניה מלא באנשים‬ ‫שמתחננים לעזור לו.‬
‫אם ראסל נתקל ברוח נגדית ברחובות בוסטון,‬
‫הוא עמד להיתקל בסערה על המגרש.‬
‫בעונה שעברה,‬ ‫הסלטיקס זכו באליפות ה-NBA השנייה שלהם,‬
‫אבל יש צרה שמחכה להם.‬
‫צרה בדמותו של וילט צ'מברלין,‬
‫שגורם אפילו לראסל להיראות נמוך.‬ ‫גובהו של ויל התורֶן הוא 2.18 מטר.‬
‫טוב, היה לי מזל.‬
‫- קולו של וילט צ'מברלין -‬
‫התחלתי לשחק נגד אלו שנקראו מקצוענים‬
‫כשעוד הייתי בחטיבת הביניים ובתיכון.‬
‫אז הייתי רגיל להחטיף להם.‬
‫אז ידעתי שאוכל להסתדר די טוב‬ ‫בליגה המקצוענית,‬
‫אפילו בגיל כזה צעיר.‬
‫וילט צ'מברלין הוא כנראה‬ ‫אחד הספורטאים הגדולים ביותר‬
‫שחיו אי פעם, בכל ענף ספורט.‬
‫האיש הזה היה ספורטאי-על‬
‫עם גוף בגובה 2.18 מטר ומשקל של 122 ק"ג.‬
‫וילט צ'מברלין היה למעשה שאק לפני ששאק היה,‬
‫אם שאק היה גם ספורטאי ברמה אולימפית.‬
‫כשהגובה שלך למעלה משני מטר,‬ ‫ואתה שוקל יותר מ-120 ק"ג,‬
‫אני מצפה לראות אותך שולט במגרש.‬
‫בלי וילט,‬
‫אין מג'יק, אין בירד,‬ ‫אין מייקל ג'ורדן. אין אף אחד.‬
‫אבל הצעת העבודה הראשונה של וילט‬ ‫לא היתה ב-NBA.‬
‫עם האטרקציה הענקית החדשה,‬
‫הרלם גלובטרוטרס מושכים ב-1958‬ ‫כמות אוהדים גדולה ב-20 אחוז.‬
‫לקבוצה המפורסמת שנוסדה בידי אייב ספרסטין,‬
‫יש מעריצים רבים בכל רחבי העולם.‬
‫כשאתה ילד, ועוד ילד שחור,‬
‫הרלם גלובטרוטרס הם משהו שמיימי.‬
‫וילט הסכים לשמש כבחור הרציני‬ ‫שסופג את התעלולים של הגלובטרוטרס.‬
‫הם שלחו לי עותק של המחאה בסך 100,000 דולר.‬
‫הם הציעו לי 100,000 דולר‬ ‫כדי לשחק אצלם במשך חצי שנה.‬
‫אנשים כמוך, אתם מרוויחים סכומים כאלה‬ ‫כל הזמן, אבל אני?‬
‫הייתי קופץ מבניין האמפייר סטייט‬ ‫בשביל 100,000 דולר.‬
‫עבור סבא שלי והדור שלו,‬
‫הרלם גלובטרוטרס היו מקור לגאווה.‬
‫הם הגיעו, הם סיירו ברחבי ארה"ב,‬ ‫הם תמיד ניצחו את וושינגטון ג'נרלז.‬
‫אבל ישנה ביקורת שמושמעת,‬ ‫בעיקר בקרב אנשי רוח שחורים,‬
‫שהחבר'ה האלה הם ליצנים.‬
‫שהם למעשה המשך של מנטאן מורלנד‬
‫ושל שאר דמויות הסמבו השחור.‬
‫עבור קהלים שחורים מסוימים,‬ ‫הם הופכים מגיבורים‬
‫למזיקים להישגי השחורים.‬
‫ב-1956, ביל ראסל קיבל אף הוא הצעה קורצת‬
‫מהגלובטרוטרס כשעוד היה בקולג'.‬
‫הטרוטרס פנו לביל ראסל,‬ ‫"אם אתה רוצה להרוויח כסף, בוא איתנו!"‬
‫וראסל באופן טיפוסי, אמר "אין סיכוי".‬
‫אבי אמר, "בני לעולם לא ישחק‬ ‫עבור הגלובטרוטרס,‬
‫"כי הוא שחקן הכדורסל הכי טוב בעולם.‬
‫"הוא לא ליצן."‬
‫"למה לי לחתום כשאני ספורטאי אולימפי?‬
‫"אני וינר.‬
‫"אני לא צריך לעשות את זה‬ ‫כדי להרגיש בעל ערך."‬
‫גם וילט לא חיפש שיעריכו אותו.‬
‫אחרי שהסתיימה השנה שלו עם הגלובטרוטרס,‬
‫הוא נכנס ל-NBA ב-1959‬ ‫עם פילדלפיה ווריורז.‬
‫אוהדי הכדורסל מחכים לראות איך תצליח,‬
‫בעיקר נגד שחקנים כגון ביל ראסל.‬
‫אתה מרגיש שאתה מוכן לזה?‬
‫אני חושב שאצליח להסתדר‬
‫כמעט מול כל שחקן בליגה.‬
‫הווריורז סיימו עונה של הפסדים,‬
‫אבל וילט העניק להם את היתרון המנצח.‬
‫כשווילט נכנס לראשונה לליגה,‬ ‫הוא קלע מספרים פנטסטיים.‬
‫הממוצע שלו היה 37 נקודות‬ ‫ו-27 ריבאונדים למשחק,‬
‫ופילדלפיה הפכה לפתע לקבוצה משמעותית.‬
‫וילט התורֶן לוהט כרגע.‬
‫הוא יכול היה לקלוע בכל רגע שרצה.‬
‫היה השחקן החזק בליגה וניתר הכי גבוה בליגה.‬
‫ברגע שהוא קיבל את הכדור ונע לעבר הסל,‬ ‫אי אפשר היה להגן נגדו.‬
‫זה היה בלתי אפשרי.‬
‫הפגישה הראשונה שלנו‬ ‫בעונה הרגילה היתה בבוסטון.‬
‫- ראסל מהסלטיקס יתמודד מול וילט -‬
‫כל המושבים בגרדן נמכרו חודשים לפני המשחק,‬
‫והיציעים התמלאו עוד לפני החימום.‬
‫- המשחק הראשון בין ביל לווילט‬ ‫7 בנובמבר, 1959 -‬
‫כשפילדלפיה עלתה למגרש,‬ ‫רמות ההתלהבות זינקו.‬
‫זה היה מחריש אוזניים.‬ ‫הסתכלתי על הידיים שלו, וידעתי.‬
‫"הבחור הזה יכול להחזיק כדורסל‬ ‫כאילו היה כדור בסיס."‬
‫ידענו שתהיה לנו בעיה,‬ ‫וידענו שלראסל תהיה בעיה.‬
‫חשבתי שהוא גבוה ממני ב-10 ס"מ לפחות.‬
‫ועכשיו אני תוהה,‬ ‫"להסתכל לו בעיניים או לאלהסתכל למעלה?"‬
‫אז אמרתי, "טוב, אני אביט ישר קדימה".‬
‫אז הסתכלתי על החזה שלו.‬
‫זה לא יילך.‬
‫יש לך שם שניים מהשחקנים הגדולים ביותר‬ ‫של תקופתם‬
‫שמתמודדים לראשונה זה מול זה.‬
‫צ'מברלין השיג את הנקודות שלו,‬
‫והתייחס לראסל כמו לכל סנטר אחר בליגה,‬ ‫אבל ראסל לא נשאר חייב.‬
‫באותה תקופה, שלחת שני מגינים‬ ‫על שחקן כזה גבוה.‬
‫אבל בכל הקטעים שראיתי,‬ ‫ראיתי שמר ראסל שמר עליו אחד-על-אחד לבדו,‬
‫אז הוא היה צריך להשתמש בזוויות ובפיזיקה.‬
‫ראסל הבין שהוא לא יוכל‬
‫לעצור את צ'מברלין‬ ‫אם הוא לא ינקוט בשיטות חריגות.‬
‫אתה רואה את ביל ממקם את עצמו,‬
‫מנסה למנוע ממנו את הכדור.‬
‫ובו זמנית, אתה רואה את הגלגלים‬ ‫שנעים בראשו של וילט,‬
‫שמנסה לנטרל את מה שביל עושה.‬
‫ידעתי שלא אוכל לעצור אותו.‬
‫אבל יכולתי להאט אותו.‬ ‫זה הכי טוב שיכולתי לעשות.‬
‫אני חושב שקלעתי למעלה מ-20 נקודות‬ ‫ולקחתי למעלה מ-20 ריבאונדים.‬
‫וחשבתי שגם לו היה משחק ממש מוצלח,‬ ‫למעלה מ-20 ריבאונדים ו-30 נקודות.‬
‫ושנינו נחסמנו המון.‬
‫אני חושב שבמשחק הזה,‬ ‫לצ'מברלין היה הכול…‬
‫- קולו של רד אאורבך -‬
‫חוץ מהעיקר, הניצחון.‬
‫- וילט סירב להיכנע -‬
‫- "התורֶן" נבלם בידי ראסל‬ ‫בעימות הראשון בין ענקי ה-NBA -‬
‫בתחילת שנות ה-60,‬ ‫קיוו ב-NBA למשוך אוהדים נוספים‬
‫בעזרת סבבי קדם-עונה של משחקי ראווה.‬
‫ב-1961, הסלטיקס וההוקס‬
‫הסכימו למשחק בלקסינגטון שבקנטקי.‬
‫- ‬‫לקסינגטון, קנטקי‬ ‫אוקטובר 1961 -‬
‫כל הכרטיסים נמכרו.‬
‫הפעם הראשונה שהכניסו 10,000 איש‬ ‫לתוך האיצטדיון הזה.‬
‫בבוקר המשחק,‬ ‫הסלטיקס ניגשו להירשם במלון פיניקס.‬
‫אבל בלקסינגטון, כמו ברוב הערים בדרום,‬ ‫היתה נהוגה עדיין הפרדה גזעית.‬
‫ירדנו למטה במלון…‬
‫- קולו של טום "סאץ'" סנדרס‬ ‫בוסטון סלטיקס, 1960-1973 -‬
‫והמוכרים מאחורי הדלפק אמרו לנו,‬ ‫"אנחנו לא משרתים כאן שחורים".‬
‫היינו באותו מלון,‬ ‫אבל לא יכולנו לאכול בו כמו השאר.‬
‫אז החלטתי,‬
‫וגם האחרים החליטו להצטרף אליי, לסרב לשחק.‬
‫אז אמרתי לרד שאנחנו עוזבים.‬
‫הוא אמר "רק רגע, תן לי לראות מה קורה".‬
‫ארנולד ניגש לטלפון,‬
‫התקשר למנהל בית הקפה, ואמר, "הם אורחים!‬
‫"אתם חייבים לשרת כל מי שהוא אורח."‬
‫אז חזרנו למטה והם אמרו…‬
‫- מסעדה ללבנים בלבד -‬
‫"קיבלנו אישור לתת לכם שירות."‬
‫ראס אמר, "סתם צחקנו,‬ ‫אנחנו לא באמת מתארחים במלון".‬
‫ואז הם אמרו, "אז לא נוכל לשרת אתכם.‬
‫"לא משרתים שחורים במלון הזה."‬
‫אז בסוף ארזנו ועזבנו.‬
‫אמרתי לרד,‬
‫שרציתי שהסלטיקס ישחקו, ושכולם יבינו היטב‬
‫שהשחורים אמרו "אנחנו לא נשחק בתנאים האלה".‬
‫התקשרתי לחבר'ה בקבוצה השנייה‬
‫ואמרתי שהשחורים בסלטיקס לא משחקים.‬
‫אז השחורים בקבוצה השנייה‬ ‫החליטו גם לא לשחק.‬
‫- השחורים של סלטיקס מסרבים לשחק -‬
‫גרסה לבנה לגמרי של סלטיקס נגד הוקס‬ ‫שיחקה בלקסינגטון באותו ערב.‬
‫- חמישה משחקני סלטיקס מסרבים לשחק -‬
‫היו כאלו בתקשורת שקראו‬ ‫שצריך להשעות אותם, לקנוס אותם,‬
‫שהם אכזבו את עמיתיכם לקבוצה, שהם גנבו כסף‬
‫כי הם קיבלו שכר על משחק שלא שיחקו בו.‬
‫וביל הבהיר זאת ללא משוא פנים.‬
‫"אם זה יקרה שוב, נעשה את אותו הדבר."‬
‫הוא עדיין חלק מהגל הראשון‬ ‫של השחקנים השחורים.‬
‫הוא מודע לאחריות הגזעית שנמצאת על כתפיו,‬
‫מודע לכך שהוא לא רק מייצג את עצמו,‬ ‫אלא קהילה שלמה.‬
‫- שחקני סלטיקס זוכים בנקודות -‬
‫אני כן חושבת שספורטאים כיום‬ ‫הרימו את הלפיד הזה ונושאים אותו‬
‫ויש לנו במות משלנו עכשיו.‬
‫היינו מצייצים את זה ישר מהמסעדה.‬
‫"רגע, אתם לא מוכנים לשרת אותנו?"‬
‫היינו מוציאים את זה לטוויטר תוך רגע.‬
‫אני פרחח מפונק.‬
‫אני לא יודע מה זה ללכת למלון‬ ‫שבו אומרים לך,‬
‫"אתה לא יכול לישון כאן. תצטרך לישון מאחור.‬
‫אני לא יודע מה זה אומר ללכת לברזייה‬ ‫של "לבנים בלבד".‬
‫רוב השחקנים, בעיקר אלה שמשחקים כיום,‬
‫לא היו מצליחים לעבור עשירית ממה שהוא עבר.‬
‫האירוניה היא שבזמן‬ ‫שהם חווים גזענות מחוץ למגרש…‬
‫- קולו של נלסון ג'ורג'‬ ‫סופר וקולנוען -‬
‫שחקנים שחורים נעשים בולטים יותר‬ ‫בעולם הכדורסל.‬
‫בתחילת שנות ה-60,‬
‫ה-NBA כבר הופך לחלק‬ ‫מהמיינסטרים הספורטיבי של אמריקה.‬
‫הוא עומד להיכנס לעידן‬ ‫של צמיחה כלכלית אדירה.‬
‫ואחת הסיבות העיקריות לכך היא הגעתם‬
‫של כוכבי על אפריקאים-אמריקאים.‬
‫אוסקר רוברטסון, אלג'ין ביילור,‬
‫החבר'ה האלה היו שחקני כדורסל גדולים.‬
‫כניסתם של כל כך הרבה‬ ‫שחקנים שחורים מצוינים לליגה‬
‫אפשרו לה לשגשג.‬
‫החבר'ה האלה הקפיצו את רמתו של המשחק.‬
‫אני קורא לזה "אסתטיקת הספורט השחורה".‬ ‫"איך אני מבטא את עצמי במשחק?"‬
‫באותו זמן,‬ ‫התפתח עניין ציבורי רב ביריבות החדשה‬
‫בין שני הסנטרים השחורים הגדולים.‬
‫העיתונים והאוהדים וכולם ניפחו את זה.‬
‫וזה היה חיבור נהדר.‬
‫- ביל: "שמירה על וילט‬ ‫זה כמו לצאת למלחמה." -‬
‫- וילט: "ביל הוא מעין גלדיאטור."‬
‫ב-NBA השתמשו בראסל ובווילט‬ ‫כדי לשווק את המשחק, וזה הצליח.‬
‫הם הביאו אנשים למשחקים.‬
‫- קולו של סאם ג'ונס‬ ‫בוסטון סלטיקס 1957-1969 -‬
‫אתם קוראים לזה "הייפ",‬ ‫אנחנו קוראים לזה יחסי ציבור להבאת קהל.‬
‫הכרטיסים למשחקים בשתי הערים נמכרו כולם.‬
‫זה היה טוב לעיתונות,‬ ‫זה היה טוב כדי למשוך קהל,‬
‫אבל לא היה אכפת לנו מה הם כתבו,‬ ‫רצינו רק לנצח.‬
‫לשחק מול צ'מברלין לא היה דבר קל.‬
‫וילט שיחק רק כמה שנים, אבל הוא‬ ‫היה השחקן הדומיננטי ביותר ששיחק אי פעם.‬
‫הוא פשוט השתלט על המשחקים.‬
‫הממוצע שלו בעונה הזו היה 50 נקודות למשחק.‬ ‫זה הממוצע שלו, 50, בכל משחק.‬
‫אתם מדמיינים לעצמכם ממוצע של 50?‬
‫עשיתי את זה פעם ב-13 שנותיי כשחקן,‬ ‫והייתי צריך ארבע הארכות בשביל זה.‬
‫ובמשחק נגד הניו יורק ניקס, במארס 1962.‬ ‫וילט התעלה על עצמו.‬
‫הוא קבע שיא שהרוב מסכימים לא יישבר לעולם.‬
‫הוא קלע 100 נקודות.‬
‫אחרי המשחק הזה, מדי ערב,‬ ‫הם חיפשו 100 נקודות.‬
‫מבחינת הציבור, היחיד שיכול‬ ‫היה לאתגר את וילט היה ביל ראסל.‬
‫התקשורת ניפחה את הנראטיב הזה,‬
‫ושני הענקים היו תחת לחץ לספק את הסחורה.‬
‫נראה היה לי, שבכל יום ראשון,‬
‫היינו בטלוויזיה, חשופים לגמרי.‬
‫אז אם יצאתי ושיחקתי משחק רגיל,‬ ‫הוא היה מוחץ אותי.‬
‫הוא הלך על 60 או 65 נקודות.‬
‫היתה יריבות כזו בין וילט לביל.‬
‫אי אפשר להשוות את זה לשחקנים‬ ‫במשחק המודרני. זו היתה תקופה אחרת.‬
‫אנשים התקשו להחליט‬ ‫מי היה הטוב ומי היה הרע,‬
‫כי צ'מברלין היה הרבה יותר חברותי,‬
‫הוא היה הרבה יותר נגיש.‬
‫יותר כזה,‬ ‫"אנחנו אוהבים את השחורים שלנו ככה".‬
‫ובפינה הזו,‬
‫יש לנו את ביל ראסל, שחור מעט מאיים יותר.‬
‫"אנחנו לא יודעים‬ ‫אם הוא אוהב אותנו." יודעים?‬
‫- לווילט מחכה מבחן קשה מול ראסל -‬
‫בסוף עונת 62'-61', וילט ניסה שוב להוכיח‬
‫שהוא יוכל להביא את הווריורז מעבר לקו הסיום‬
‫ולהדיח את הסלטיקס.‬
‫ביל אולי היה כוכב העל של זמנו,‬
‫אבל הוא ניגש לזה כאילו היה חלק מחמישייה.‬
‫ואילו וילט היה כזה, "אני וילט צ'מברלין.‬ ‫אני כאן. אני אקלע 100 נקודות.‬
‫"אתם תעשו מה שבא לכם, אני אנצח בשבילכם."‬
‫זו היתה גישה שונה לגמרי.‬
‫שתי האסטרטגיות היו אפקטיביות.‬
‫קבוצתו של ביל הביסה את הווריורז‬ ‫במשחק הפתיחה,‬
‫אבל במשחק מס' 2,‬
‫הקליעות הבלתי נפסקות של וילט השוו ביניהן.‬
‫כדי להטיל בעצמי משמעת, הייתי צריך להימנע‬ ‫מלהיכנס איתו למשחק של מספרים.‬
‫בסדרה הזו, ראסל היה נכנס לחדר ההלבשה,‬
‫והיה אומר, "אני אטפל בווילט ברצינות.‬
‫"זה ידרוש ממני הרבה,‬
‫"אבל מה שכדאי שאתם תעשו, זה להשיג יתרון."‬
‫הוא ניסה לחטוף לווילט את הכדור,‬ ‫קפץ מלפניו,‬
‫שיחק מאחוריו,‬ ‫משך את הכיסא מתחת לרגליו,‬
‫וניסה לאלץ אותו לבצע זריקות קשות.‬
‫ואחרי זה לא נשאר לווילט הרבה לעשות במגרש.‬
‫אבל תנו לי לומר זאת,‬ ‫אחרי שראסל חולל את הקסם שלו,‬
‫וילט רתח מזעם.‬
‫קטטה קטנה מתפתחת שם, צ'מברלין נמצא במרכזה.‬
‫והוא היה קולע 35 נקודות,‬ ‫אבל אנחנו ניצחנו בחצי מהמשחקים הללו.‬
‫- קטטה אצל הסלטיקס‬ ‫וילט וסאם ג'ונס הולכים מכות -‬
‫הסטטיסטיקה האישית שלו אולי מחווירה‬ ‫לעומת זו של וילט.‬
‫אבל בסופו של יום,‬
‫הוא תמיד חשב שזה לא שינה‬ ‫איך שיחקת את המשחק,‬
‫כמה נקודות קלעת,‬
‫כל עוד, בסוף, יכולת לומר שניצחתם.‬
‫כשהתוצאה היתה 3-3,‬
‫הכול היה פתוח לגמרי.‬
‫במצב של שוויון בליגת המזרח של 1962,‬
‫משחק מס' שבע יחדד את הניגוד‬ ‫בין צ'מברלין לראסל.‬
‫צ'מברלין היה אדיר.‬
‫אבל ראסל ניחן בחוש תחרותי של אריה.‬
‫האיש הזה הצליח להוציא מעצמו‬ ‫כל מה שדרוש כדי לנצח.‬
‫זה יזדקק בסופו של דבר‬ ‫למהלך אחד או שניים ממש בסוף.‬
‫והנה מה שמגוחך.‬
‫בבוסטון,‬
‫היה לנו ביטחון מלא בביל ראסל.‬
‫וואו, איזה משחק זה בינתיים.‬
‫כשנותרו 13 שניות והמשחק בשוויון,‬
‫לסלטיקס היתה הזדמנות לסיים אותו.‬
‫קוזי נע ימינה, חוזר לעבר האמצע.‬
‫היינסון עוקף מסביב, אבל מפספס.‬
‫הוא פספס את הזריקה,‬ ‫והכדור היה אצל פילדלפיה.‬
‫עכשיו לווריורז היתה הזדמנות.‬
‫והיתה להם רק תוכנית אחת:‬ ‫להביא את הכדור לידיים של וילט.‬
‫איזה מהלך של ראסל!‬
‫וזה מראה לנו כמה הוא רוצה לנצח כאן.‬
‫זה יהיה כדור של בוסטון.‬
‫כשהניצחון בסדרה מונח על הכף,‬
‫ביל ידע במי לבטוח בזריקה הסופית.‬
‫סאם ג'ונס מנסה מרחוק.‬
‫הזמן נגמר ובוסטון סלטיקס עשו זאת שוב.‬
‫ביל ראסל נהג לומר,‬
‫"אם אתה רוצה להיות אלוף לבדך,‬
‫"לך לשחק טניס.‬
‫"אבל אם אתה רוצה לנצח כמשפחה,‬ ‫אתה צריך להתחבר‬
‫"לחבריך לקבוצה."‬
‫- סלטיקס מנצחים את ווריורז,‬ ‫ומתכוננים ללוס אנג'לס לייקרס -‬
‫אבל כדי להשיג את הניצחון הבא,‬
‫היה על הסלטיקס‬ ‫להביס יריבה מוכרת אך משופרת.‬
‫- לייקרס‬ ‫מחירי פלייאוף -‬
‫הלייקרס עברו ללוס אנג'לס ממיניאפוליס,‬
‫וביניהם שני כוכבים עולים.‬
‫טוב, שמי ג'רי וסט,‬
‫ומה שעשיתי בעבר זה…‬
‫הספורט המשוגע הזה שמכדררים בו כדורים?‬
‫כדורסל, כן.‬
‫האנדלי מוסר לאחור לשחקן העוקב, ג'רי וסט.‬
‫וסט עולה לקלוע ומשיג עוד שתי נקודות.‬
‫ג'רי היה שחקן נהדר.‬ ‫אחד משחקני ההתקפה הטובים ביותר‬
‫שהיו טובים באותה מידה גם בהגנה.‬
‫ג'רי וסט היה בחירה מס' 1 בדראפט.‬
‫הוא היה אחד הקלעים הגדולים בכל הזמנים‬ ‫ואחד השחקנים הקשוחים בכל הזמנים.‬
‫הוא היה ידוע בלוס אנג'לס בשם "מר קלאץ'".‬
‫בסוף המשחק דאגת שהכדור יגיע לג'רי,‬ ‫וזה היה סל בטוח.‬
‫כלל לא דאגתי לשחק מול הסלטיקס.‬
‫הרגשתי שהם יצטרכו להתחרות איתי לשם שינוי.‬
‫היה לנו גם את אלג'ין ביילור,‬ ‫שחקן מהנה מאוד לצפייה.‬
‫מעולם לא היה פורוורד טוב יותר‬ ‫מאלג'ין ביילור.‬
‫לא זוכרים כמה אלג'ין היה אדיר.‬ ‫הוא היה בלתי ניתן לעצירה.‬
‫אלג'ין היה ד"ר ג'יי לפני ד"ר ג'יי.‬ ‫הוא היה מייקל לפני מייקל.‬
‫במשחק מס' חמש בגמר ה-NBA של 62',‬ ‫ביילור סחב את הקבוצה שלו,‬
‫וקלע 61 נקודות, שיא במשחק גמר.‬
‫יש לך ביטחון בעצמך‬ ‫שתוכל לעשות את זה, שאתה מסוגל.‬
‫אני חושב שלכל השחקנים הגדולים‬ ‫היה הביטחון הזה.‬
‫המשחק השביעי והמכריע מילא את הגרדן.‬
‫המשחק השביעי ב-1962 נגד הלייקרס‬ ‫מכונה "המשחק של סלבי".‬
‫חמש שניות נותרו והתוצאה היא שוויון 100.‬
‫הלייקרס מחזיקים בכדור.‬
‫סלבי היה הגארד השני, יחד עם ג'רי וסט.‬
‫שמרתי על סלבי באמצע המגרש,‬
‫וסלבי ברח ממני לפינה.‬
‫זה כדור שייכנס לסל תשע מתוך עשר פעמים.‬
‫שלוש שניות, שתיים, סלבי זורק!‬
‫הכדור לא נכנס, ריבאונד… הארכה!‬
‫וביל ראסל יורד על ברכיו מרוב התרגשות.‬
‫בהארכה, ראסל המותש הצליח לקלוע שש נקודות‬
‫כדי להעניק לסלטיקס יתרון קלוש.‬
‫כעת ביילור, ואני חושב שהעבירה‬ ‫היא של פרנק רמזי.‬
‫הוא יוצא מהמשחק עם 23 נקודות.‬ ‫ג'ין גריליה נכנס.‬
‫היה לנו בחור בשם ג'ין גריליה‬ ‫שמעולם לא נכנס לשחק.‬
‫לא זכה לשחק.‬
‫אז לרד לא היתה ברירה.‬ ‫הוא שם את גריליה על אלג'ין.‬
‫הנה ביילור. גריליה שומר עליו.‬
‫ביילור מסתובב, זורק, מחמיץ,‬ ‫וראסל עם הריבאונד.‬
‫ביילור עם גריליה עליו.‬ ‫סלבי מנסה לדחוף את הכדור.‬
‫סאם ג'ונס עם הריבאונד!‬
‫מה שקרה היה שהבחור היה כל כך מבוהל‬ ‫שהוא לא הצליח לזוז.‬
‫אז כשאלג'ין עשה פייק,‬ ‫הוא לא זז ולא הגיב, הוא פשוט עמד שם.‬
‫זה סגר את אלג'ין לחלוטין.‬
‫לא טוב. ריבאונד. יש עבירה.‬
‫עבירה של ביילור. הוא בחוץ.‬
‫מחיאות כפיים בעמידה בבוסטון גרדן‬ ‫לאלג'ין ביילור.‬
‫ראסל ניגש אליו ולוחץ את ידו‬ ‫של שחקן כדורסל גדול.‬
‫אלג'ין ביילור.‬
‫כשהמשחק תחת שליטה, קוזי נתן לשעון לתקתק‬
‫עם הכדרור המפורסם שלו ביד ימין.‬
‫הוא מעביר את הזמן, השעון מתקתק,‬
‫והמשחק נגמר!‬
‫ביל ראסל הגדול עם 30 נקודות,‬
‫ו-40, אני חוזר, 40 ריבאונדים.‬
‫משחק כדורסל יוצא מהכלל.‬
‫בחדר ההלבשה התנהלה‬ ‫חגיגת הניצחון המסורתית, עם בירות.‬
‫האליפות החמישית של ראסל,‬
‫והסלטיקס הפכה לשושלת.‬
‫- הניצחון החמישי שלהם בשש שנים -‬
‫ברמה אחת, בשנות ה-60‬ ‫ראסל חי את החלום האמריקאי.‬
‫בית בפרוורים,‬
‫שלושה ילדים קטנים, אישה אוהבת,‬
‫עבודה טובה, מכונית יפה.‬
‫כל המאפיינים של חיים משגשגים.‬
‫ביל ורוז החלו לחוש יותר בבית‬ ‫בפרוור הלבן של רדינג,‬
‫ורדינג כמובן היתה גאה‬ ‫באזרח המפורסם ביותר שלה.‬
‫באביב 1963, העיירה ערכה למשפחת ראסל‬
‫ארוחה חגיגית כדי להפגין את הערכתם.‬
‫ישיבה שנתית זו של מועצת העיר במארס 1963‬
‫מכריזה על קביעת יום‬ ‫שייחגג כ"יום ביל ראסל".‬
‫ביל, אנחנו מוקירים כבוד הערב‬ ‫לך ולרוז ולמשפחתך‬
‫כאן ברדינג על מה שאתה,‬ ‫ולא רק כשחקן כדורסל,‬
‫אלא גם כספורטאי, אתלט, אבא ואיש משפחה…‬
‫כמי שחי בעיירה זו כל חייו,‬
‫אני אוהב לחשוב‬ ‫שאחד המאפיינים הבולטים ביותר שלה‬
‫הוא השכנות הטובה…‬
‫גב' ראסל, היה לי לעונג גדול‬
‫ואני רואה בכך כבוד…‬
‫…דוגמה ומופת לגזע שלו,‬ ‫שהוא המין האנושי.‬
‫…ולאכול בצוותא איתך ועם גב' ראסל.‬
‫וכעת תורך לגשת למיקרופון. ‬
‫תודה רבה.‬
‫אני מניח שאני שוב לחוץ הערב, ממש לחוץ.‬
‫אני מעדיף לשחק נגד צ'מברלין עשר פעמים‬ ‫במקום לעשות את זה.‬
‫אני אפילו לא יודע איפה להתחיל.‬
‫אבל אני אומר לכם, בכל הכנות,‬
‫שזה קצת יותר מדי עבורי,‬
‫לראות כאן הערב כל כך הרבה אנשים נפלאים.‬
‫זה גורם לי להרגיש‬ ‫שלא בזבזתי את חיי לחלוטין.‬
‫באמת חשבתי שאף אחד לא שם לב שאני פה.‬
‫וזה משהו שאני אזכור תמיד,‬
‫ואני רק מקווה שאוכל לחיות חיים‬
‫שיגרמו לכם תמיד להרגיש כך לגביי.‬
‫ואני מעריך את זה מאוד. תודה.‬
‫זה ריגש את ראסל.‬
‫הוא חשב, "סוף סוף אני מתקבל בברכה‬ ‫בעיירה שלי".‬
‫אז כעבור כמה שבועות‬ ‫הוא החליט ש"אנחנו נשארים ברדינג,‬
‫"אבל הבית יותר מדי קטן עבורנו.‬ ‫הגיע הזמן לחפש בית אחר ברדינג."‬
‫אז הוא הסתכל על הבתים היוקרתיים יותר‬ ‫בצד המערבי.‬
‫"פחות מחודש לאחר מכן,‬
‫"התפשטה השמועה שחיפשתי לקנות בית‬ ‫באזור אחר של העיר.‬
‫"והשכנים הביעו התנגדות עזה.‬
‫"בתור ספורטאי, אפילו ידוען,‬
‫"נהדר שאתה בעיירה,‬ ‫כל עוד לא תהיה קרוב אליי."‬
‫"אשתי רוז הגיעה הביתה בדמעות‬
‫כשהיא צפתה בתושבים‬ ‫חותמים על עצומה נגד המכירה.‬
‫"'כדאי שנשכח מהבית הזה', היא אמרה לי,‬
‫"'הם לא רוצים אותנו כאן.'‬
‫"'אני קניתי את הבית הזה‬ ‫ואני משלם את המשכנתא.‬
‫"'לא אכפת לי מה מישהו אחר חושב', אמרתי.‬
‫"'מה לגבי הילדים שלנו? מי ישחק איתם?‬ ‫מה השכנים הלבנים שלנו יגידו להם?'‬
‫"רוז אמרה.‬
‫"'אני חושב על הילדים שלנו.‬
‫"'לא הייתי יכול להביט להם בעיניים‬ ‫אם הייתי מרשה התנהגות כזו.‬
‫"'לא ארשה שאף אחד יגיד לי איפה לגור.'"‬
‫בשעה שראסל זוכה בתארים האלה‬ ‫ונעשה בולט יותר ויותר,‬
‫הוא יודע שהזכייה שלו‬ ‫לא היתה כדי להגן עליו מגזענות.‬
‫"אני הגבתי לאפליה תרבותית לבנה כל חיי.‬
‫"היא היתה בכל מקום."‬
‫זו דרך חיים חדשה לגמרי.‬
‫"בספריות, בתוכניות טלוויזיה,‬ ‫על פניהם של אנשים."‬
‫יש לנו סיכוי טוב להצלחה.‬
‫את מרגישה טוב כמו שאת נראית.‬
‫לא תהיה פופולרי אם לא תדע איך להתלבש.‬
‫וזה היופי האמיתי בזה.‬
‫"היו מעט דברים שהלבנים יכלו לעשות‬
‫"מבלי לחשוף את הדעות הקדומות שפגעו בי.‬
‫"ביליתי זמן רב בניסיון‬ ‫להיאבק בדעות קדומות בכל צורותיהן.‬
‫"תמיד הייתי בהגנה, ממש כמו בכדורסל.‬
‫"הרצון לקצת התקפה בער בי."‬
‫האבולוציה שראסל עבר טיפוסית‬ ‫לשחורים רבים בעלי שאיפות‬
‫שעבדו קשה, ואז חשבו,‬
‫"אני צריך להשתמש בבמה הזו שיש לי כדי למחות‬ ‫על מה שקורה לבני העם שלי ולי.‬
‫"האם יש לי תפקיד נוסף למלא פה‬ ‫מלבד הישגים אישיים?"‬
‫זו תחילתה…‬
‫- מרטין לותר קינג ג'וניור -‬
‫של מתקפה בהיקף מלא‬
‫על מערכת האפליה וההפרדה הגזעית.‬
‫ב-1963, כשהתנועה לזכויות האזרח‬ ‫הלכה והתחזקה,‬
‫ראסל העמיק את מחויבותו למאבק.‬
‫היתה אספה גדולה, וראסל הוביל צעדה‬
‫מרוקסבורי, שכונה שחורה, לבוסטון קומון.‬
‫כעבור כמה חודשים, הקניון בוושינגטון די-סי‬
‫משמש כאתר לצעדה הגדולה ביותר‬ ‫בהיסטוריה של האומה.‬
‫- המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות -‬
‫הם הגיעו עם תומכיהם הלבנים מכל קצוות הארץ.‬
‫מטרתם העיקרית:‬ ‫כינון תוכנית מלאה של זכויות אזרח.‬
‫לא יהיו שקט או שלווה באמריקה‬
‫עד שהשחור יקבל את זכותו האזרחית.‬
‫המצעד לוושינגטון, התאכסנתי באותו מלון‬
‫שבו התאכסן הכומר מרטין לותר קינג.‬
‫נפגשנו בלובי וניהלנו שיחה קצרה.‬
‫הוא הזמין אותי לעלות לבמה‬ ‫כשהוא יישא את הנאום שלו.‬
‫וסירבתי בנימוס.‬
‫והסיבה שסירבתי היתה‬ ‫שהם ארגנו את האירוע הזה ‬
‫במשך מספר שנים, ואני לא עשיתי כלום.‬
‫וזה לא יהיה ראוי שאעלה על הבמה‬
‫ואגיד, "היי, תקשיבו, זה מה שעשינו".‬
‫אז ישבתי בשורה הראשונה.‬
‫אנחנו זוכרים את זה בתור פיקניק,‬ ‫אבל באותו הזמן אנשים פחדו מאוד.‬
‫היו שם כוחות צנחנים שהקיפו את העיר.‬
‫הם אגרו פלזמה. חשבו שזה יהיה מרחץ דמים.‬
‫אז כדי לצאת למצעד לוושינגטון‬ ‫היה צריך אומץ.‬
‫אני חושב שבתקופה שבה ראסל שיחק כדורסל…‬
‫- קני סמית‬ ‫פעמיים אלוף NBA -‬
‫העולם היה נתון בסערה מסוג אחר.‬
‫מה שעמד על הכף לא היה תעסוקה או קריירה,‬
‫אלא החיים עצמם.‬
‫קיבלתי מספר שיחות מאיימות,‬ ‫אנשים התקשרו אליי‬
‫ואמרו שהם יהרגו אותי…‬
‫- מדגר אוורס‬ ‫פעיל זכויות אדם -‬
‫שהם יפוצצו לי את הבית.‬
‫אמרתי, "מתי שזמני יגיע, אני מוכן".‬
‫- חדשות סי-בי-אס‬ ‫עדותו של אדם שנרצח -‬
‫מדגר אוורס הקדיש תשע שנים מחייו‬ ‫למלחמה בגזענות.‬
‫כעת, הוא נפל בקרב.‬
‫בן שלושים ושבע, יוצא מלחה"ע השנייה,‬
‫הפך כעת לקדוש מעונה במאבק של השחורים‬ ‫לסיום ההפרדה הגזעית.‬
‫כשמדגר אוורס נורה,‬
‫ערכנו לו טקס אזכרה בבוסטון, בבוסטון קומון.‬
‫ישבתי ליד צ'רלי אוורס, אחיו,‬
‫ואמרתי, "אם יש משהו שאוכל לעשות,‬ ‫הנה המספר שלי".‬
‫הוא התקשר אליי בקיץ שלאחר מכן ואמר,‬ ‫"ספגנו מכה מוראלית.‬
‫"אולי תקיים כמה שיעורי כדורסל‬ ‫בג'קסון, מיסיסיפי,‬
‫"כדי להראות שלמישהו מבחוץ אכפת?"‬
‫- ג'קסון, מיסיסיפי -‬
‫מיסיסיפי ב-1964,‬ ‫אנחנו עדיין מדברים על שפיכות דמים,‬
‫אנחנו מדברים על… כלומר, זה היה נורא.‬
‫אם מועצת האזרחים הלבנה, הקו-קלוקס-קלאן,‬
‫וה… קבוצה כלשהי למען שימור הגזע הלבן,‬
‫שכחתי את שמה. הם לא רוצים לקחת בזה חלק.‬
‫אם הם יקבלו את מבוקשם,‬
‫הם אמרו שלא אכפת להם להרוג כמה אנשים.‬
‫צ'רלי אמר לי…‬
‫"אתה יודע שלא נרשה שיקרה לך משהו."‬
‫אמרתי, "אוקיי".‬
‫- ביל ראסל ילמד כדורסל בלב הדרום -‬
‫הוא הודיע לחברי הקבוצה‬
‫שהוא עומד לנסוע למיסיסיפי.‬
‫מישהו אמר, "זה מקום די מסוכן".‬
‫קוזי או שרמן או מישהו אמר,‬
‫"ביל, תהיה בסדר,‬ ‫רק תדאג לשמור על פרופיל נמוך."‬
‫אתם יודעים,‬ ‫מישהו שכרגע זכה באליפות ה-NBA,‬
‫ב-MVP, כל זה, גובה שני מטר, שחור,‬ ‫עם זקן תיש,‬
‫יירד למיסיסיפי במהלך "קיץ החירות",‬ ‫וישמור על פרופיל נמוך?‬
‫הוא אמר, "אז ידעתי שאני בצרות".‬
‫מר ראסל, מה מביא אותך למיסיסיפי?‬
‫מר אוורס שכאן ביקש ממני‬ ‫להגיע לפני מספר ימים,‬
‫ואני מכיר אותו כבר די הרבה זמן,‬ ‫אז שמחתי מאוד לבוא.‬
‫אני עוקב אחרי מה שקורה כאן,‬
‫וזה חלק משמעותי מחיי.‬
‫אחת המטרות להגעתי היא שאלמד שיעורי כדורסל.‬
‫אתה חושב שנוכחותך כאן‬ ‫תעזור להרגיע את המצב?‬
‫אני מקווה.‬ ‫אני מקווה שהיא לא תחמיר את המצב.‬
‫אתה חושב שתוכל לשכנע ילדים לבנים‬ ‫לשחק כדורסל עם ילדים שחורים?‬
‫אני חושב שכן. לא רואה סיבה שלא.‬
‫הילדים שלי משחקים עם ילדים לבנים.‬
‫אף אחד לא נפגע בינתיים.‬ ‫-בינתיים.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫ראסל העביר את השיעורים שלו בג'קסון‬
‫למרות איומים על חייו.‬
‫בגלל שהיה מסוכן מדי לצאת אל מחוץ לעיר,‬
‫ראסל נאלץ לקצר את מסעו למיסיסיפי.‬
‫עדיין, הוא נכנס לגוב האריות‬
‫ונקט עמדה פומבית מאוד נגד הטרור הגזעני.‬
‫"תנועת זכויות האזרח של היום קפאה על שמריה.‬
‫"כולנו התעלמנו מהעובדה שבאחריותנו‬
‫"להפוך בשנתיים או שלוש הקרובות‬ ‫את מה שנוצר במשך שלוש מאות שנים.‬
‫"עלינו להפוך דרך חשיבה שלמה,‬
‫"ויש לנו רק שנתיים או שלוש‬ ‫להשיג את המטרה הזו.‬
‫"חייבת להיות הבנה גדולה יותר של אלו‬ ‫שבאמת מנהלים את המאבק.‬
‫"אלו האנשים עצמם.‬
‫"הלבנים והשחורים שיוצאים לשדה הקרב‬
‫"יום אחר יום ולילה אחר לילה,‬ ‫הם הלוחמים האמיתיים.‬
‫"זכויות אדם הן בעיה מורכבת‬ ‫כמו כל בעיה פוליטית אחרת.‬
‫"היסוד היחיד עליו כולנו יכולים להסכים‬
‫"הוא שאת הבעיה הזו חייבים לפתור."‬
‫- אנחנו חייבים זאת לילדינו -‬
‫בתוך הסערה התרבותית הזו באמריקה,‬ ‫הסלטיקס עמדו בפני שינוי מהותי.‬
‫בוב קוזי, הודיני של הפרקט,‬
‫קפטן הקבוצה והשחקן הפופולרי ביותר בה,‬
‫התכונן לעונה האחרונה שלו.‬
‫- פרידה מבוב קוזי -‬
‫בשנה שקוזי עמד לפרוש, הוא אמר לנו,‬ ‫"זו השנה האחרונה שלי".‬
‫רצינו לוודא שהשנה האחרונה שלו‬ ‫תהיה שנה של אליפות.‬
‫עונת 1962-1963‬ ‫היתה חגיגה לכבודו של בוב קוזי,‬
‫עם מחוות בכל עיר שבה הסלטיקס שיחקו.‬
‫שלטים הונפו בכל רחבי הגרדן.‬
‫"אנחנו אוהבים אותך, קוזי."‬ ‫"נתגעגע אליך, קוז."‬
‫קיווינו שהוא יוכל לפרוש כמנצח.‬
‫אולי רציתי את האליפות הזו באותה מידה‬ ‫שרציתי את האליפות הראשונה.‬
‫הקבוצה עשתה הכול בעונה הזו‬ ‫כדי לתת לקוזי עוד אליפות.‬
‫הם הגיעו לגמר,‬
‫היכן שיריבה מוכרת וכועסת המתינה להם.‬
‫- סלטיקס נגד לייקרס -‬
‫הסלטיקס הולכים‬
‫על אליפות חמישית רצופה וחסרת תקדים.‬
‫הסלטיקס לא הצליחו לסגור את הסדרה בבוסטון.‬
‫עכשיו הם היו ביתרון של 3-2 על לוס אנג'לס‬ ‫במשחק מס' שש.‬
‫זה היה דרמטי רק בגלל הנסיבות,‬
‫השנה האחרונה שלי, סופה של קריירה,‬ ‫האליפות נמצאת על הכף.‬
‫אם קוזי היה לחוץ‬ ‫מהמשחק האחרון בקריירה שלו,‬
‫הוא לא הראה זאת במשחק שלו.‬
‫קוזי מוסר לראסל.‬
‫מסירה ארוכה לסנדרס. תראו את המהלך הזה.‬
‫קוזי שיחק מחצית ראשונה מעולה,‬
‫והביא את הסלטיקס ליתרון מרשים.‬
‫וזה סוף המחצית הראשונה כשהתוצאה היא…‬
‫המכונה של סלטיקס, ששוכללה בידי קוזי וראסל‬
‫במהלך שבע השנים האחרונות,‬ ‫פעלה באופן מושלם.‬
‫קרבס שומר על ראסל, וביילור…‬
‫ואז, בתחילת הרבעון האחרון,‬ ‫כשבוסטון ביתרון 92-83,‬
‫קוזי נפל.‬
‫קוזי נפצע.‬
‫הוא עבר מצד לצד ונראה שנפגע בקרסול שמאל.‬
‫זו יכולה להיות מכה קשה עבור הסלטיקס.‬
‫הפעם הראשונה שבה נפצעתי‬ ‫בצורה רצינית ב-13 שנה.‬
‫רציתי לסיים, אם רק ניתן, על המגרש.‬
‫בהחלט נראה שמדובר בפציעה רצינית,‬
‫האופן שבו הוא צועד…‬
‫אבל כולנו הבנו שבלי קוזי יהיו לנו בעיות.‬
‫וסט חודר באמצע וקולע!‬
‫ראסל שומר על ביילור, אבל ביילור קולע!‬
‫בלי בוב קוזי התחלנו לאבד את הקצב,‬
‫והם דרסו אותנו.‬
‫ידענו שאנחנו משחקים נגד קבוצה טובה יותר,‬
‫אבל חשבנו שננצח. היתה לנו הזדמנות.‬
‫רד אאורבך פוסע על הקווים.‬
‫נותרו ארבע דקות,‬ ‫והסלטיקס הובילו בנקודה אחת בלבד,‬
‫כשהלא יאומן קרה.‬
‫בוב קוזי חוזר!‬
‫באדי לארו, מאמן הכושר המפורסם שלנו,‬
‫קירר את זה עם קרח עד שהרגשתי‬
‫שאוכל לחזור למשחק ולסיים אותו.‬
‫שחקני סלטיקס נטענו באנרגיה חדשה‬ ‫וקיבעו את יתרונם.‬
‫ואז בשניות האחרונות,‬ ‫הכדור היה בידיו של קוזי.‬
‫עוד שנייה.‬
‫קוזי זורק את הכדור גבוה,‬
‫ובוסטון סלטיקס הם האלופים!‬
‫זה סוף המשחק.‬
‫- סלטיקס 112 - לייקרס 109 -‬
‫האליפות השישית שלהם בשבע עונות.‬
‫הייתי מאוד ממוזל ב-13 השנים הללו,‬
‫ואלוהים בהחלט הגשים את משאלתי האחרונה.‬
‫ועוד איך.‬ ‫-איזו דרך לסיים. אלוהים.‬
‫אני מת על זה. נפלא.‬
‫תמיד החשבתי את קוזי‬ ‫כחבר לקבוצה כמעט מושלם.‬
‫כשאחזתי בראס וחיבקתי אותו,‬
‫אתה רוצה לחלוק בשמחה שלך‬ ‫עם מישהו שקרוב אליך.‬
‫לגבי זה, אני יכול לומר‬ ‫שאם הייתי צריך לחזור על זה שוב,‬
‫לא הייתי משחק במקום אחר מלבד בוסטון.‬
‫שאלו אותי פעמים רבות השנה‬
‫למה הכי אתגעגע במשחק.‬
‫כשקוז פרש, ונשא את הנאום שלו והחל להתרגש,‬
‫וכולם התחילו לבכות…‬
‫אנחנו אוהבים אותך, קוז!‬
‫מישהו צעק ואמר,‬ ‫"אנחנו אוהבים אותך, קוז".‬
‫חשבתי שזה היה רגע נהדר.‬
‫אמרתי לרד, שעמד לידי,‬
‫"לא הייתי עושה את השיט הזה."‬
‫"היינו חברים מיוחדים, אבל עם חברות מוגבלת,‬ ‫וכיבדתי אותו יותר מדי‬
‫"כדי להישאב לתוך הקנאה‬ ‫שאחרים ניסו לעורר בינינו.‬
‫"עדיין, אני לא יכול לומר‬ ‫שהייתי קרוב לקוזי.‬
‫"יש יותר מדי לחץ תחרותי‬
‫"בספורט המקצועני‬ ‫כדי לחלוק בתקוות ובפחדים שלך‬
‫"עם מישהו שנמצא באותו תחום."‬
‫עבור ראסל, הפחדים החלו לגבור על התקוות.‬
‫הוא היה מתוסכל מהקיפאון‬ ‫בנושא זכויות האזרח,‬
‫ותהה אם למשחק יש ערך כלשהו.‬
‫"במהלך כל זה, מצאתי עצמי בחיפוש אינסופי‬
‫"שכל גבר שחור חייב לעבור,‬ ‫החיפוש אחר גבריותו.‬
‫"אבל הייתי אלוף העולם.‬
‫"הלחץ נמשך.‬
‫"היה צריך לשחק את המשחקים.‬
‫"היה צריך לעמוד מול היריבים."‬
‫מישהו ניגש אליי בבוסטון ואמר,‬
‫"מה תעשו עכשיו‬ ‫כשאין לכם את קוזי שיסחוב אתכם?"‬
‫אז אמרתי, "טוב…‬
‫"זה יהיה קשה, נצטרך להסתגל.‬
‫"אבל עשה לעצמך טובה‬
‫"ותתקשר לבוסטון גלוב או ל-WBZ‬
‫"ותברר מי היה ה-MVP של הליגה‬ ‫בשלוש השנים האחרונות."‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬