ДЛЯ ЧОРНОШКІРИХ
10 000 ПІДБИРАНЬ
Деякі спортсмени намагаються зрозуміти, в чому роль спорту.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND», 1979 Р.
Де його місце у світі.
Подумай сам.
Ти прокидаєшся і бачиш,
що ти на стадіоні «Бостон-Ґарден»,
починається фінал чемпіонату з трансляцією на телебаченні.
А ось і «Селтікс».
Твої товариші по команді збентежені,
ніби їх ось-ось переїде машина.
Як я завжди казав: якщо зібрати всі емоції на баскетбольному матчі,
ненависті вистачить, щоб битися на війні, а радості — щоб війні запобігти.
Президент США висловив зацікавлення
у результаті гри.
А поки ти намагаєшся відпочити у власному коконі
до початку гри,
настає мить, коли ти замислюєшся,
як це все склалося.
БІЛЛ РАССЕЛЛ: ЛЕГЕНДА
Одна з найзахопливіших митей моєї кар'єри в «Селтікс» —
це вихід із роздягальні.
У нас був хлопець на ім'я Велдон Геєр, який робив промови, і він казав…
Зустрічайте чемпіонів світу, «Бостон Селтікс»!
І щоразу, коли я це чув, у мене була гусяча шкіра.
Мені це подобалося.
До осені 1963 року
«Бостон Селтікс» виграли шість титулів НБА,
але жодного без Боба Коузі.
Ми мали завдання — перемогти без Коузі.
Не те щоб ми заздрили його славі,
але думали: «Хочеться показати,
що ми й без Коузі можемо отримати титул».
Ми вміли грати разом.
Я активно думав і планував, як допомогти хлопцям стати кращими гравцями.
У сезоні 1963–64 років
Расселл зробив найбільше підбирань і асистів,
і попри відсутність Коузі,
«Селтікс» завершили регулярний сезон з найкращими показниками в НБА.
У фіналі «Бостон» зустрілися з «Ворріорз», які торік переїхали
до Сан-Франциско з Філадельфії.
«Ворріорз» Вілта перейшли у Західну конференцію,
і Чемберлен вперше став між Біллом Расселлом
та черговим перснем.
Будь-яку суперечку можна було…
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
…продовжити протистоянням Расселла і Чемберлена.
Ми були якщо не метафорою, то символом.
Це захоплювало, бо вони були абсолютно різними особистостями.
БІЛЛ ВОЛТОН БАСКЕТБОЛЬНА ЗАЛА СЛАВИ
Вілт був поєднанням
Меджіка Джонсона і Санта-Клауса.
Білл Расселл —
серйозний, зосереджений, грубий, дисциплінований, жорсткий.
На противагу Вілту Чемберлену.
ДЖЕЙЛЕН РОУЗ НБА 1994–2007
ВОЛТ «КЛАЙД» ФРЕЙЗЕР
Їх вважали запеклими конкурентами,
але поза майданчиком вони дружили.
Тоді це коло було значно вужче.
КАРЕН РАССЕЛЛ ДОЧКА БІЛЛА РАССЕЛЛА
Насправді він, коли їздив грати у Філадельфії, іноді зупинявся у Вілта.
Білл і Вілт були справді як брати.
Вілт запрошував його з сім'єю на вечерю на День подяки…
ЖАНІН РАССЕЛЛ УДОВА БІЛЛА РАССЕЛЛА
…яку готувала його мама.
Коли він збирався їхати, вони виходили разом,
і вона завжди казала Біллу: «Будь добрий до мого сина Нормана.
Не давай йому сильної прочуханки».
Я б ніколи так не поводився.
ДЖЕРРІ ВЕСТ
Якщо ти мій суперник, я тебе не люблю.
ШАКІЛ О'НІЛ
Я спробую спантеличити тебе, перш ніж ти спантеличиш мене.
КРІС ПОЛ 12-РАЗОВА ЗІРКА НБА
На майданчику це одне, поза майданчиком — інше.
На майданчику ми робимо свою справу.
Я думав, що Расселл веде з Вілтом хитру гру…
БІЛЛ БРЕДЛІ «НЬЮ-ЙОРК НІКС», 1967–1977
…і вечеряє з ним напередодні матчу,
щоб його пом'якшити.
І коли він стрибатиме до кошика,
Вілт не зламає йому руку, а просто закине м'яч.
Ці хитрощі були складовою геніальності Білла Расселла.
У мене є близькі друзі, які багато разів казали мені:
«Вілте, підстрибни і зламай руку Біллу Расселлу.
Не будь до них такий добрий. Ти можеш їх знищити».
Їхні стосунки ґрунтувалися на повазі.
ТОМ «СЕТЧ» САНДЕРС
Але грали вони жорстко.
Вони були друзями, але й конкурентами.
ЛАРРІ БЕРД «БОСТОН СЕЛТІКС», 1979–1992
Ти змагаєшся на найвищому рівні, з ким би ти не грав.
Я вважаю спорт поєднанням мистецтва й війни.
Можна змінити пропорції мистецтва і війни
у будь-якому спорті, змінивши його філософію.
Уявімо, що в інший час в іншому світі,
комісар НБА вирішив
прибрати з баскетболу все насильство і нагороджувати за артистичність,
призначив колегію суддів, яка нараховуватиме очки
за красу кожного закинутого м'яча.
Усі комбінації будуть оцінені лише за складністю.
У результаті гравців мотивуватиме тільки любов до мистецтва.
Якщо прибрати всі войовничі елементи,
цей спорт стане різновидом танцю.
Радше балетом, ніж бійкою.
Коли ми бачимо, як Джуліус «Доктор Джей» Ірвінг летить у повітрі,
вигнувши спину, витягнувши руки,
ми кажемо: «Який гарний рух». Так само гарний, як картина.
Поза викликає подив, і рух теж має значення.
У 1964 році Расселл зустрів Чемберлена під час їхнього першого фіналу НБА
майже ідеальним поєднанням мистецтва та війни.
Він запалював «Селтікс», коли вони потребували енергії,
і скеровував їх, коли була потрібна витримка.
«Селтікс» вели три гри до однієї,
і на останніх секундах п'ятої гри
Расселл поставив крапку в цьому сезоні.
Великий Білл Расселл підбирає м'яч і закидає в кошик
за останні десять секунд. Це кінець.
Фанати «Бостона» виносять тренера Реда Ауербаха з майданчика.
Перемога показала, що Білл може очолити команду без Коузі.
Для «Селтікс» це було шоста поспіль перемога у фіналі.
Їхня сьома перемога після приїзду Білла Расселла у Бостон
і перша перемога Білла без Коуза.
«СЕЛТІКС» ОТРИМАЛИ СЬОМИЙ ТИТУЛ ЗА ВІСІМ РОКІВ
Цією командою чемпіонів керував їхній геніальний тренер.
Команда, яку зібрав Ред, працювала в ідеальній гармонії.
Коли пішов Коузі, у стартовому складі були Кей Сі Джонс, Білл Расселл,
Том Гейнсон, Сетч Сандерс і Сем Джонс.
Але перед грою з «Сент-Луїсом» у грудні 1964 року
Гейнсон отримав травму ноги.
Ред Ауербах міг випустити Джона Гавлічека.
Натомість він виставив досвідченішого Віллі Ноллса.
У центрі Білл Расселл…
БІЛЛ МАКСВІНІ СПІВАВТОР
Том Сандерс — один форвард,
Віллі Ноллс — інший форвард,
а ще Сем і Кей Сі Джонс.
«Селтікс» виставили у стартовому складі п'ятьох афроамериканців,
і це був потужний сигнал.
Для нас це було елементарно. Нас цікавила перемога.
УРИВОК З КНИЖКИ «RED AND ME MY COACH, MY LIFELONG FRIEND», 2009 Р.
«Це наші найкращі гравці. Ми їх виставимо».
П'ять чорношкірих гравців одночасно? Справді? Ми не помітили.
Для перемоги потрібні найкращі гравці.
РЕНДІ АУЕРБАХ ДОЧКА РЕДА АУЕРБАХА
Ауербах робив те що мусив, а не те, до чого його закликали,
він не хотів нічого довести.
Журналісти вимагали коментарю. Ми увійшли в історію.
УРИВОК З КНИЖКИ «RED AND ME»
Але, як сказав би Ред: «Хай історія поцілує мене в дупу».
Безперечно, «Селтікс» порушили традицію
чорношкірим стартовим складом.
Але Білл вимагав правильного історичного контексту.
Раніше багато говорили, що перший чорношкірий зробив те,
перший чорношкірий зробив інше.
Неважливо, хто був першим і останнім.
Важливо те, скільки їх було. Інакше це лише символізм.
Я не вважаю, що зробив суспільству якусь послугу.
Я вважаю професійний баскетбол даремною тратою часу,
найдурнішим заняттям у світі.
Звісно, я практичний.
Де ще, крім баскетболу, я можу отримати таку зарплату?
Людина робить те, що мусить.
Але те, що я хочу зробити
для своїх дітей і чорношкірих дітей в усьому світі, —
це покращити їхнє життя,
щоб їхні амбіції не були відкинуті світом.
Я хочу дати їм можливість робити те, що вони вміють.
Я міг би захотіти дати своїм дітям мільйон доларів.
Якби я дав їм лише гроші, то я б не дав їм нічого.
Для деяких юних фанатів
Расселл і його товариші по команді дали більше, ніж натхнення.
Вони створили вражаючу модель співпраці.
Я живу в білому районі.
Білому, сегрегованому, як і весь Бостон,
сповненому расизму.
ЛОУРЕНС О'ДОННЕЛЛ ЖИТЕЛЬ БОСТОНА, ВЕДУЧИЙ MSNBC
І білі хлопчики бігали по баскетбольному майданчику,
у віці від п'яти до семи років, намагалися закинути м'яч
і казали: «Я Кей Сі Джонс».
«Я Сем Джонс».
«Я Білл Расселл».
ЕРЛ «ПЕРЛ» МОНРО «БАЛТІМОР БУЛЛЕТС»
Коли «Селтікс» приїжджали у місто, стадіон був заповнений ущерть,
люди хотіли бачити не лише Расселла, а видатну команду.
«Селтікс» закінчили сезон 1964–65 років
з найкращими результатами в лізі: 62 перемоги і 18 поразок.
У плей-оф «Селтікс» зустрілися з командою «Філадельфія Севенті Сіксерс»,
до якої долучилося знайоме обличчя.
Попередня команда Вілта, «Ворріорз», відреагувала на його вимоги щодо зарплати
і на статистику поразок, обмінявши його.
Удома Чемберлен зробив «Сіксерс» серйозним суперником.
Команди обмінялися перемогами
перед вороже настроєними фанатами у рідних містах одне одного.
Чемберлен замахується на уявний предмет.
15 КВІТНЯ 1965 РОКУ
Ми грали з «Сіксерс» у Східній конференції.
УРИВОК З «GO UP FOR GLORY»
Це була сьома й остання гра.
Протягом усієї гри ми бігли вперед,
і щоразу Чемберлен, Ґрір та решта наздоганяли нас.
Ми не могли відірватися.
«Селтікс» були попереду на сім очків, лишалася хвилина і 45 секунд.
«Філлі» знову відбилася,
і на останній секунді
здавалося, що «Бостон» витримав і пройшов до фіналу НБА.
Чемберлен повертається і закидає м'яч. Лишається п'ять секунд.
Ми відібрали м'яч, і гра вже закінчувалася.
Я не довіряв нікому зробити цей кидок.
Я хотів зробити його, бо добре пасую.
Ми маємо шанс на перемогу.
ТОМ ГЕЙНСОН
Расселл кинув м'яч за межі поля.
Він не знав, що перебуває під дротом,
прикріпленим до балкону для стабілізації кошика.
І Расселл…
М'яч зачепився за опору!
Від Расселла м'яч чіпляється за опору! «Бостон» попереду на одне очко.
М'яч переходить до «Філадельфії», лишається п'ять секунд.
«Бостон» попереду лише на одне очко.
Я чув це по радіо в машині.
Я був надто молодий, щоб сідати за кермо,
але кажу вам, нікому з людей, які тоді слухали радіо в машині,
не варто було керувати нею.
Рахунок 110–109. Напруга посилюється.
Ми зібралися. Я лише міг сказати: «Хлопці, ми повинні щось зробити.
Допоможіть мені». Я був не при собі. Мені було ніяково.
Расселл сказав: «Хтось зніме з мене ці козячі роги?
ГОВОРИТЬ ДЖОН ГАВЛІЧЕК
Бо в мене на голові роги».
Мої товариші раніше не чули, щоб я щось таке казав.
«Я облажався. Зніміть мене з гачка».
Інші хлопці виправдовуються, але не Расселл.
Він виявив скромність і віру в товаришів по команді.
Це погана ситуація. Це баскетбол.
П'ять секунд. «Філадельфія» має м'яч під кошиком «Селтікс».
Ґрір подаватиме м'яч.
Усі чемпіонати світу та Східної конференції…
…рекорд і все інше — все залежало від останньої секунди.
Коли суддя передав м'яч, на гру лишилося п'ять секунд.
Я починаю подумки рахувати: тисяча один,
тисяча два,
тисяча три.
Дійшов до «тисяча чотири», але нічого не сталося.
Ну, тоді я зміг на частинку секунди
подивитися.
Я бачив, як кинули м'яч.
Ґрір вводить м'яч у гру.
Він закидає його далеко, а Гавлічек забирає!
Пас на Сема Джонса. Гавлічек забирає м'яч!
Усе скінчено!
До Джонні Гавлічека підбігли фанати.
Усе скінчено!
Джонні Гавлічек забрав м'яч!
Джонні Мост кричить: «Гавлічек забрав м'яч!» —
у радіо таким чином, що це вас електризує.
Білл Расселл хапає Гавлічека. Він обіймає його.
Він стискає Джона Гавлічека.
Гавлічек врятував цей матч,
повірте!
Джонні Гавлічек врятував цей матч.
Я кажу Гавлічеку: «Я зробив тебе знаменитим».
«Гавлічек забрав м'яч!»
Я сказав: «Якби я не облажався, ніхто б про тебе не почув».
Нарешті позбувшись «Сіксерс»,
«Селтікс» мали зустрітися з постійними суперниками в Лос-Анджелесі.
«Бостон» швидко перемогли «Лейкерс», отримавши титул за п'ять ігор.
ГОСТІ 96 — ГОСПОДАРІ 129
Це був їхній восьмий титул, відколи Расселл приєднався до команди.
«СЕЛТІКС» ЗНОВУ КОРОЛІ
«БОСТОН» ОТРИМУЄ ВОСЬМИЙ ТИТУЛ ЗА ДЕВ'ЯТЬ РОКІВ
Для публіки найважливішим було суперництво
між Біллом Расселлом і Вілтом Чемберленом.
Білл був відкритим і послідовним
щодо своїх надій для чорношкірих дітей і спільнот.
Для Вілта домінування у грі ґрунтувалося на радикальному попиті
компенсації за талант.
Взагалі-то, ми тут, щоб заробляти гроші.
ВІЛТ ЧЕМБЕРЛЕН
Ми граємо у те, що любимо, але головне те, скільки можна заробити.
Білл Расселл брав участь у русі за громадянські права
і заохочував людей до змін.
Натомість Вілту жилося добре.
КАРІМ АБДУЛ-ДЖАББАР БАСКЕТБОЛЬНА ЗАЛА СЛАВИ
І його не цікавило ніщо інше,
крім власного комфорту і життя.
Вілт мав швидке авто, «Роллс-Ройс».
Він жив дуже добре.
Він отримував чудові зарплати.
Тож: «Якщо для нього є гроші, мають бути й для мене».
Пам'ятаю, по радіо сказали,
що Вілт щойно підписав контракт на 100 000 доларів.
То були не просто чутки.
Чемберлен підписав трирічний контракт із «Сіксерс»
з рекордною щорічною зарплатою в $ 100 000.
На сьогодні це еквівалент одного мільйона.
Коли ми про це почули, я говорив з Редом Ауербахом.
Ми говоримо про мій наступний контракт.
Я сказав: «Ну, тепер я знаю, чого хочу».
Він мені: «Що?»
А я йому: «Хочу сто тисяч один долар».
РАССЕЛЛ МАЄ ЗАРПЛАТУ ЯК У ВІЛТА
Він аж побілів.
Тобто став ще білішим.
Це видатна дріб'язковість.
Якщо я отримаю на долар більше, то я кращий за нього.
Це показує його любов до конкуренції.
Це він. Це його сутність.
-Ви не жартували про один бакс? -Він теж не завадить.
Дамо вам долар за участь у шоу.
Правда, що ви просите астрономічні суми?
«Астрономічні» — це занадто.
Він може отримати 20 очків за пік-н-роли і гру в нападі.
Він може заблокувати п'ять кидків і отримати 20 підбирань.
КЕННІ СМІТ «INSIDE THE NBA» TNT
Він не людина на 100 тисяч, він гравець на 500 мільйонів.
Я сказав: «Я став Найціннішим гравцем, тож маю отримувати найвищу зарплату».
Я подзвонив татові
і сказав: «Ти не повіриш. Я домовився.
Тобі більше не треба працювати».
Він каже: «Синку, я не можу кинути роботу».
Я спитав: «Чому ні?»
Він каже: «Я працюю в цій ливарні вже 25 років».
А я йому «Ливарня, 25… Це чудова причина кинути».
Він сказав: «О ні».
Він сказав: «Слухай, синку, я віддав цим людям
25 найкращих років мого життя».
Тепер я їм віддам кілька поганих».
Чудово.
За часів протистояння з Чемберленом Расселл займав
різкішу позицію щодо економічного становища
чорношкірих у США.
Є й інші відповіді, які ще треба знайти.
СИЛА БІЛИХ
Я збираюся скликати конференцію Білого дому…
ЛІНДОН Б. ДЖОНСОН 36-Й ПРЕЗИДЕНТ США
…з науковців, експертів і видатних лідерів чорношкірих,
представників обох рас, щоб забезпечити їхні права.
Її мета — допомогти американським чорношкірим
забезпечити права,
які після довгої несправедливості
вони нарешті отримають.
Білл Расселл був одним з 2 400 запрошених делегатів,
серед яких були артисти, бізнес-лідери та відомі активісти.
Але зрештою він відчув, що зустріч дала лише порожні обіцянки.
Расселл вважав, що реальні зміни залежать від економічних можливостей.
Яка користь від освіти без роботи?
КОНФЕРЕНЦІЯ У БІЛОМУ ДОМІ ЧЕРВЕНЬ 1966 Р.
Переважає відсутність лідерства у створенні сприятливішої атмосфери
у знищенні економічних бар'єрів, з якими стикаються чорношкірі,
коли хочуть стати частиною американської економіки.
Кров цієї країни
тече в жилах комерції та промисловості.
Якщо ресурси великого бізнесу будуть закликані
президентом країни та мобілізовані для узгоджених дій,
ми значно прискоримо досягнення поставлених цілей.
У Бостоні тієї весни
почався скандал через десегрегацію у школах, Расселл приєднався до боротьби.
Протягом трьох років міський шкільний комітет чинив опір,
як і його скандальна колишня голова Луїза Дей Гікс.
…заявив, що расово незбалансована школа не шкодить освіті.
ЛУЇЗА ДЕЙ ГІКС ГОЛОВА КОМІТЕТУ
Що ж…
Суперінтендант Оренберґер і ви не віддали власних дітей
до расово незбалансованої школи,
тож ви не знаєте, як це вплине на наших дітей.
Вона прийшла виступити…
УРИВОК З КНИЖКИ «RED AND ME»
…на випускному у школі в Роксбері. Коли священник і комітет активістів
здійняли галас, священника заарештували.
Тим часом у дітей не було випускного,
тож ми влаштували для них особливу церемонію в місцевій церкві,
і я виголосив промову.
Я запитую себе: «Де інші голоси, що вимагають змін?»
Невеликі пожежі є по всій території США,
пожежа палає і в Роксбері,
але ніхто не зважає.
Ніхто не зважає.
Люди не розуміють,
що вогонь, який поглинає Роксбері, поглине Бостон.
Вогонь пошириться.
Для мене Бостон був блошиним ринком расизму…
…у всіх варіантах, старих і нових.
У мерії сиділи цілі клани корумпованих расистів,
які казали: «Відправте їх до Африки».
А в університеті були липові радикали-расисти.
Проте всі в Бостоні підтримували доктора Кінґа.
Я був спантеличений.
Можливо, мрія доктора Кінґа про дальтонізм і засноване на любові суспільство
була неправильно інтерпретована бостонцями.
Для них «дальтонізм» означав, що чорношкірі будуть невидимими,
бостонці були не проти, бо це мало відрізнялося б від наявної ситуації.
Білл Расселл пояснював,
що відбувається, що люди мають знати.
РЕНЕ МОНТҐОМЕРІ ЗІРКА WNBA
Чому ми маршируємо? Чому ми протестуємо? Навіщо це потрібно?
ДЖЕЙСОН ТЕЙТУМ «БОСТОН СЕЛТІКС»
Люди боялися висловитися. Він знав свою платформу.
Він знав, який сильний і могутній його голос.
Він відчиняв двері, прокладав дорогу молодому поколінню.
Коли ми робимо щось, збираємося разом і говоримо, люди слухають.
Я великий, видатний спортсмен, і в мене була аудиторія,
якщо я захочу її використати.
Расселл ніколи не соромився висловлювати свої погляди,
але багато баскетбольних фанатів
хотіли б, щоб він «замовк та грав».
У моїй кар'єрі сталося так, що я був мало пов'язаний
з людьми за межами «Селтікс».
Я грав за «Селтікс». Я не грав за Бостон.
Тож я гадаю, що він дратував багатьох білих, які очікували…
ВІЛЬЯМ РОДЕН ЖУРНАЛІСТ, ESPN, «ЕНДСКЕЙП»
…що, потрапивши туди, він стане на коліно. Білл Расселл не ставав на коліна.
Удома, в Редінґу, його з родиною часто вважали непроханими загарбниками.
РАСИСТИ ОБРАЗИЛИ ДІТЕЙ РАССЕЛЛА
Навряд чи хтось знав, що відбувалося у приватному житті моїх батьків.
РЕДІНҐ — ОКРЕМЕ МІСТО З 1644 Р.
Коли Расселли повернулися додому після вихідних,
вони виявили, що будинок розгромили вандали.
Вони повернулися додому, там усе догори дриґом.
ГАРРІ ЕДВАРДС СОЦІОЛОГ І АКТИВІСТ
Зрозуміло, що це булі ті, хто проти
не лише його проживання по сусідству, а взагалі проти нього.
На стінах були написані різні речі.
Знаєте, расистські лайки та погрози.
Повернувшись додому після подорожі, ми побачили, що там безлад.
На стіні екскрементами було написано «нігер»,
а більярдний стіл був порізаний і облитий пивом.
Його кубки були розбиті, у ліжку батьків були екскременти.
Я була шокована. Я не думала, що в місті живуть такі расисти.
Те, що довелося пережити Біллу з родиною, просто розбиває серце.
У місцевої поліції підозрюваних не було.
УРИВОК З «GO UP FOR GLORY»
Дехто стверджував, що моя «зарозумілість» стала причиною вторгнення.
Расселл постійно був роздратований
тим, як ставляться до чорношкірих.
Він ніколи не говорив про це публічно.
Тому можна було сказати: «Його неправильно зрозуміли».
Він міг скликати пресконференцію і сказати:
«Ці тварини вдерлися у мій дім,
і тому ви, напевно, думаєте, що я роздратований».
Білла називали розлюченим чорношкірим,
бо він не дозволяв людям забути
реалії життя в Америці.
Люди мають визнати правду, перш ніж можна буде жити далі.
Щоразу, коли він грав,
він міг зосередитися
і висловити це у грі.
Я більше ніколи не зустрічав
такої зосередженої й мотивованої людини.
Завжди шукай нагоду. От чого я навчився від Ауербаха.
Зроби все, щоб розвернути ситуацію на свою користь,
інтелектуально, емоційно та фізично.
Я іноді казав образливі речі.
ЕРВІН «МЕДЖІК» ДЖОНСОН
Більшість людей каже образливі речі, просто щоб образити. Але не Білл Расселл.
Білл робив це так,
щоб справити безпосередній вплив.
Він щось казав,
бо знав, що це дошкулить.
І це допомагало «Селтікс» перемагати.
Це частина мого завдання…
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
…відвернути увагу суперника на себе.
Іноді я виголошував промову на середині поля.
Я казав іншій команді: «Так, хлопці.
Сьогодні тут не буде лей-апів.
Чотириметровими я не займатимусь, бо сьогодні мені не хочеться,
але лей-апів не потерплю».
Або я нахиляюся до форварда і кажу: «Якщо кидатимеш лей-ап,
візьми сіль і перець, бо ти з'їси той м'яч».
Звісно, я б нічого не сказав Оскару Робертсону чи Джеррі Весту.
З деякими людьми так не можна.
Білл не казав мені дурниць,
коли готувався закинули лей-ап, це мало б неприємні наслідки.
ОСКАР РОБЕРТСОН
Здається, це був мій перший рік, Расселл стояв тут, а ми з Сетчем — там.
Расселл дивиться на Сетча,
а потім на мене.
Потім знову на Сетча і каже…
Заблокуй цього покидька.
Це шокувало Бредлі.
Його раніше так не називали.
І я замислився: «Що він мав на увазі?
Що це було?»
Людина з високим інтелектом, яка свариться, це найгірше.
Ті люди думають про тебе, а не про гру.
РОБЕРТ ОРРІ 7-РАЗОВИЙ ЧЕМПІОН НБА
У Расса була ця невелика гра всередині гри.
Він десь двічі за гру спеціально ставив заваду потраплянню м'яча в кошик.
Звісно, ці м'ячі враховувалися,
але це було повідомлення гравцям.
«Бачите, я майже заблокував ваш кидок».
Він був майстром.
М'яч у Бейлора, він біжить до кошика, кидає лей-ап, Расселл блокує.
Расселл закидає. Яка гра Білла Расселла!
Расселл був зарозумілим, він умів лякати.
Поза майданчиком він залякував людей, які до нього наближалися.
Він просто стояв і дивився на них.
Він нічого не казав.
НЕЛЬСОН ДЖОРДЖ РЕЖИСЕР
Він був цікавим поєднанням спортсмена й мислителя.
СТЕФ КАРРІ 4-РАЗОВИЙ ЧЕМПІОН НБА
Він міг обрати певний рух і уявляти його у себе в голові
знову й знову, перш ніж вийти й спробувати.
Він так ретельно вивчав гру.
Він вважав, що можна обчислити,
під яким кутом гравець наближається,
знаючи його здібності та навички,
а ще бачити решту майданчика
і розуміти: «Якщо я це зроблю, траєкторія м'яча буде така».
Він математик.
Своїй майстерністю на майданчику Білл завдячував математиці.
В університеті Сан-Франциско
разом зі своїм напарником з «Селтікс» Кей Сі Джонсом
Білл винайшов альтернативні способи мислення
про роль кутів і рівнянь у баскетболі.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
Ми вирішили, що баскетбол — це геометрія
ліній, точок і відстаней.
Я мріяв про одиночні рухи, а він любив розробляти стратегії.
У Кей Сі був оригінальний баскетбольний розум, він навчив мене планувати,
передбачати, особливо у захисті.
У ті часи майже кожен гравець і тренери вважали захист
чистою реакцією.
Кей Сі думав інакше.
Він шукав, як змусити противника
зробити такий кидок, як він хотів, звідти, звідки він хотів.
Він змушував гравця зробити кидок
за межами його ефективності,
і замість того, щоб переслідувати гравця, кидав м'яч якнайдалі,
знаючи, що я зроблю підбирання і дам йому пас, щоб легко закинути.
Ми з ним вигадали десятки таких прийомів,
вводячи у рівняння те, що знали про слабкі місця суперників.
Поступово ми з Кей Сі створили власний світ баскетболу.
Ми були натхненні.
Ракетобудівники у кросівках.
У нього завжди була королівська постава.
Я дивлюся на його фото. Наприклад, на це.
Він стоїть на середині майданчика з обома руками на стегнах
у заповненому «Бостон-Ґардені».
Я дивлюся на це фото, схоже, що…
це король оглядає своїх підданих.
Хоча Расселла вважали генієм на майданчику,
фанати та спортивні журналісти критикували його
за похмурість, самовпевненість і зарозумілість.
Я зарозумілий. Визнаю.
Але чиє це визначення зарозумілості?
Якби це був білий спортсмен,
його називали б не зарозумілим, а конкурентним і темпераментним.
Коли ти Білл Расселл
і живеш у країні, яка піддає тебе остракізму,
яка визнає лише твої спортивні досягнення:
«От що я зроблю. Ви побачите мене на стадіоні.
А поза стадіоном
я хочу жити своїм життям».
Як доказ зарозумілості Расселла
критики наводили його відмову давати автографи.
Як гравець, після 1964 року він їх нікому не давав.
Автографи завжди мене спантеличували.
Навіть коли я грав у коледжі.
Спочатку я не звертав на це уваги.
Я писав своє ім'я, бо так робили всі.
Але на початку 1960-х
я помітив, що після сесії з 50 чи 60 автографами
я ще два чи три дні почувався дивно.
Громадськість і ЗМІ були дуже засмучені.
І вважали це особистою образою,
що він не пускав їх у своє приватне життя
і не давав автографів.
Не можна дозволяти фанатам володіти вами, наказувати вам, що робити.
Я не уявляю цінності накресленого на папері імені.
УРИВОК З «GO UP FOR GLORY»
Яка цінність мого підпису і чому я маю його давати?
Я відпрацьовую зарплату на майданчику, крапка.
Коли я граю, я належу глядачам.
Коли я не граю, я належу собі.
Якщо я захочу підписати, то підпишу,
але мене ніхто до цього не змусить.
Ви або купуєте Білла Расселла, або ні.
Мій підпис нічого не змінить.
Те, що я баскетболіст, — це просто випадковість.
Мені подобалася його незалежність.
Він вирішив, що просто гратиме
і спілкуватиметься з товаришами по команді.
Він завжди все контролював. Ось що я хочу сказати.
Він краще розмовлятиме
чи, мабуть, потисне руку джентльмену чи дамі.
От і добре. Якщо ви знаєте, що він не дає автографів, не просіть.
Він не змінював своїх переконань.
Мені це подобається.
Президент Сполучених Штатів не давав би автографів.
Я попросив у нього автограф, і знаєте, що він сказав?
Ні.
І я почав сміятися, типу: «Як смішно.
Будь ласка, підпиши тут». Він знову відмовився. Він не жартував.
Я просив у всіх гравців, з якими грав,
автографи на їхніх фото,
щоб мати їх на згадку,
а Расселл відмовився.
Він сказав:
«Ми проводимо багато часу разом. Ми спілкуємося.
Ти знаєш, що я не даю автографів».
Я сказав: «Я вб'ю цього хлопця. Ти, мабуть, жартуєш».
Це дві мої
непідписані книжки Білла Расселла,
вони стоять біля книжок Х. Реп Брауна і Джеймса Болдвіна.
Як інакше? Вони особисто не були для мене підписані
містером Біллом Расселлом.
Я бачив його три роки тому, коли він був у місті.
Він сказав: «Привіт, Сетч, як справи?» Ми розговорилися.
Він сказав: «І я все одно не дам автограф!»
Думаю, мій тато багато в чому випередив свій час.
Гадаю, якщо поглянути на сьогоднішню культуру одержимості знаменитостями,
можна побачити підводні камені й небезпеки зіркового статусу.
Його критикували за те, що він не спілкувався,
не був відкритим,
але, на відміну від інших зірок, я не думаю, що це було йому потрібно.
Він завжди поводився безкомпромісно, був собою,
і якщо ви не поважали його за це, значить, з вами щось не так.
З 1963 по 1965 рік привабливість баскетболу для мене зникла.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
Я вважав його дитячою грою і публічно про це казав.
Як я, доросла людина, можу грати в баскетбол так само, як у дитинстві,
коли навколо відбувається стільки важливих речей?
Я хотів допомогти змінити світ і шукав способу це зробити.
Набував сили рух за громадянські права, культура змінювалася.
Ти чорношкірий, який грає в цю гру.
Там і досі повно расизму. Тебе й досі не всюди пускають.
Чорношкірим живеться нелегко. Їх б'ють, на них нападають,
а ти граєш у баскетбол за «Бостон Селтікс».
Оглядаючись назад, ти, мабуть, відчуваєш провину вцілілого.
Типу: «Що я роблю, граючи за цих білих,
вони вболівають за мене,
але не хочуть, щоб я жив у їхньому районі?»
Ти дивишся телевізор, бачиш це насильство,
у тебе є серце і совість.
Ти, мабуть, почуваєшся жахливо. «Те, що я роблю, недостатньо».
У цій країні два суспільства. І я мушу це визнати.
Бачити, яке життя насправді, і не збожеволіти від цього.
Я НЕ УСМІХАТИМУСЬ, ЯКЩО НЕ ХОЧЕТЬСЯ.
Він дає інтерв'ю «Спортс Іллюстрейтед», «Сетердей Івнінґ Пост».
Я НІЧОГО НЕ ВИНЕН ГРОМАДІ
Вони свідчать про його розчарування в Америці.
Він ставить під сумнів стратегію ненасилля Мартіна Лютера Кінґа.
ГОВОРИТЬ АРАМ ҐУДСУЗЯН
Він захищає Малколма Ікса і «Націю ісламу»,
що неприпустимо для більшості білих американців того часу.
Він каже, що спорт — не майданчик для расової просвіти.
Спорт відображає расистські моделі в американському суспільстві.
Що буде, якщо ти так замислюєшся
про те, що робиш?
Як це впливає на твою любов до роботи?
Поки Білл розбирався
зі своєю роллю та відповідальністю як чорношкірий спортсмен,
його команда зіткнулася з важливою зміною.
Тренер Ред Ауербах вирішив, що час піти у відставку.
Сезон 1966-го став останнім з ним у ролі тренера.
ГОВОРИТЬ РЕД АУЕРБАХ
Я не хотів починати цей сезон,
бо якщо ми переможемо і я скажу: «Я йду на пенсію», —
мені скажуть: «Ти хочеш піти переможцем».
Я сказав: «Я піду хай там що».
Головним питанням було: хто займе місце Реда.
Першим вибором Реда був капітан і зірка Білл Расселл.
Хто краще мотивуватиме гравця Білла Расселла,
ніж тренер Білл Расселл?
Я був першим, кого він попросив, але я відмовився.
Якщо не Білл, то хто? Таке рішення треба обміркувати.
Тим часом треба було закінчити сезон,
а оскільки Ред збирався на пенсію, це був ще один стимул перемогти.
Ми хотіли, щоб Ред пішов у відставку,
коли ми виграємо чемпіонат.
Ми думали, що його кар'єру як тренера
визначить останній рік.
Чемпіонський титул для Реда треба було завоювати, починаючи з плей-оф.
Після перемог над «Філадельфією» два роки поспіль…
і ставши чемпіоном Східного дивізіону…
«Бостон» обіграв «Філадельфію» 121–117.
«Селтікс» уп'яте зіткнулися з «Лейкерс».
«СЕЛТІКС» — «ЛЕЙКЕРС» ФІНАЛ НБА 1966 Р.
І, як завжди, вирішальна мить цієї серії була на останніх секундах
вирішальної сьомої гри. «Селтікс» попереду на чотири очки.
Лишається шість секунд, «Лейкерс» раптом отримали шанс.
М'яч у Елліса. Швидкий джампшот, Елліс — молодець!
Лишається чотири секунди, перевага скоротилася на два очки.
Кей Сі з м'ячем оточений. Одна секунда.
Ось і все. Кінець!
Гавлічек отримав пас, його оточили.
Кінець гри.
«Бостон Селтікс»…
обіграли «Лос-Анджелес Лейкерс» 95–93.
Натовп виходить на майданчик.
Ми з Редом дуже хотіли виграти, щоб він пішов переможцем.
АУЕРБАХ ІДЕ ЗІ СМІХОМ
Ред планував залишитися в «Селтікс» генеральним менеджером,
тож він мав назвати свого наступника.
Він знав, що Расселлу потрібен тренер, який надихатиме його
й підтримуватиме зацікавлення грою.
Хто кращий за нинішнього чи колишнього гравця «Селтікс»?
Ми разом склали список, і моїм першим вибором був Френк Ремсі.
Френк вийшов на пенсію в Кентуккі й не міг поїхати звідти.
Ми думали про трьох чи чотирьох хлопців,
і жоден з них не підходив нам обом.
І він сказав: «Я повинен найняти когось».
Він каже: «Я піду шукати за межами організації».
У відчаї Ред покликав Алекса Ганнума, тренера «Сан-Франциско Ворріорз»,
колишнього тренера «Сент-Луїс Гокс»,
давнього суперника, якого Расселл не поважав.
Я кажу: «Реде, якщо ти його візьмеш, я піду з тобою на пенсію».
Я спитав Расселла: «Хто буде тренером, коли Ред піде?»
Він сказав: «Алекс Ганнум».
Це один з найзапекліших ворогів Расселла.
Я сказав: «Ти не зможеш грати з Алексом Ганнумом. Ти його зневажаєш».
Я сказав: «Слухай, заради бога, ти маєш тренувати цю кляту команду.
Хочеш тренувати її?» «Так».
«Скажи Реду, що ти тренуватимеш команду».
Десь через 25 хвилин
я сиджу в номері готелю,
дзвонить телефон.
Це Ред Ауербах, він каже: «Максвіні, сучий сину».
Я сказав: «Реде, що сталося?»
Бах, він кидає слухавку.
Через кілька хвилин у двері постукали. Це Расселл. «Я тренер».
Я думав, що я… Я просто обійняв його, поцілував,
потягнув за бороду.
І… «Це найпрекрасніша річ у світі».
ПЕРШИЙ ЧОРНОШКІРИЙ ТРЕНЕР
У них були Коузі та Ауербах, але в них не було звання чемпіонів світу
до Білла Расселла, а тепер він гравець-тренер.
Я подумав: якщо я тренуватиму команду,
це оживить моє ставлення до гри.
В принципі, він на це заслуговував,
якщо згадати його заслуги.
Це новий тренер «Селтікс». Бажаю всього найкращого.
Дякую.
Ви будете копією Реда Ауербаха чи тренуватимете по-своєму?
Ніхто не може бути копією Реда Ауербаха.
Доведеться працювати по-своєму. Я теж упертий.
У цьому я наслідуватиму Реда. Я буду впертий, як він.
На щорічній вечері «Селтікс» у кінці сезону
Расселл пояснив, що його роль змінилася,
але ставлення до товаришів по команді та очікування лишилися ті ж самі.
Я багато очікую від команди у наступному сезоні.
УРИВОК З «БОСТОН ТРЕВЕЛЕР»
Ця команда складається з найкращих людей, яких я знаю.
Я нелегко зближуюся з людьми, але вас я полюбив.
Ви ставилися до мене краще, ніж будь-хто в житті.
Ви справді моя родина.
«Селтікс» — це не просто назва чи команда.
Це спосіб життя.
Ця заява була знаменною для «Селтікс»,
для всього спорту та для нації.
Расселл став першим чорношкірим тренером
професійної команди Північної Америки.
Преса не знала, як реагувати.
РАССЕЛЛ МАЄ ЗБЛИЗИТИСЯ З ФАНАТАМИ
«ДУМАЮ, Я ВПОРАЮСЯ» — РАССЕЛЛ
Чи зможете ви виконати роботу безпристрасно, без расових упереджень?
Так.
Ви перший чорношкірий на посаді головного тренера.
Це спричиняє додаткові труднощі?
Зовсім ні. Інші приділяють цьому більше уваги, ніж я,
бо, як на мене, природно, що я отримав цю роботу,
що мені її запропонували.
Расселл став тренером «Селтікс», команди, яка здобула вже багато титулів.
НОВА РОЛЬ БІЛЛА РАССЕЛЛА
І це була значна подія в історії американського спорту.
ДЕБЮТ СУПЕРЗІРКИ «БОСТОН СЕЛТІКС» НА ПОСАДІ ТРЕНЕРА
Пам'ятаю, як я почув, що Расселл буде тренером «Селтікс».
Я дуже зрадів.
Ми вже п'ять років говорили про квоти.
Він став не лише обличчям «Селтікс».
Він став частиною фасаду,
помітного для решти світу.
Я не можу уявити, як воно —
намагатися досягти успіху в обох ролях, бо вони зовсім різні,
обидві вимагають енергії, планування і зосередженості.
Він кращий за мене.
Расселл і «Селтікс» вдало почали сезон,
вигравши десять з перших 12 ігор.
Але більше за будь-які перемоги чи поразки,
одна подія сильно вплинула на тренера Білла Расселла.
Коли «Селтікс» грали показовий матч у Луїзіані,
батько Білла привів його діда на перший баскетбольний матч.
Містер Чарлі зайшов до роздягальні зі старим.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
Через кілька хвилин нас охопила паніка.
Старий плакав. Я думав, у нього серцевий напад.
Потім ми обоє побачили, що йому не боляче.
Він приголомшено витріщався,
побачивши Сема Джонса і Джона Гавлічека у душі.
Мої одноклубники намилилися й розмовляли,
не помічаючи емоцій старого.
Старий подивився на нас і повільно вимовив:
«Не думав, що доживу до дня,
коли чорношкірий і білий митимуться в одній воді».
Він похитав головою.
«Помітно, що ці двоє у дружніх стосунках».
Ви вперше отримали владу.
Довга низка перемог. Хочете зробити передбачення?
Якщо у нас не буде травм, думаю, ми підемо до кінця.
Мабуть, він узяв на себе більше, ніж був готовий.
ГОВОРИТЬ НЕЛЬСОН ДЖОРДЖ
Він грав у середньому по 45 хвилин на гру…
ГОВОРИТЬ ТОМ «СЕТЧ» САНДЕРС
…а ще й був тренером, стежив за виконанням комбінацій,
щоб атака була правильною, щоб захист був на місці.
Погодившись на цю роботу, мабуть, він не розумів,
як важко буде все це робити.
І якраз того року
Вілт узяв себе в руки,
і команда в нього була чудова.
Офіційна програма лише за 35 центів. Офіційний стартовий склад.
Вілт Чемберлен, читайте про це в офіційній програмі.
За останні два роки «Сіксерс» перетворилися
з перспективної на потужну команду.
Вони могли похвалитися рекордом НБА,
а Вілт нарешті знайшов команду, з якою подружився.
Відмова може завдати болю.
За останні десять років «Селтікс» виграли дев'ять з десяти чемпіонатів світу.
Торік «Сіксерс» майже отримали чемпіонський титул.
Минуле кричить: «Перемогти "Бостон"».
М'яч у Ґріра, Ґрір кидає. Добре.
Ці два клуби справді борються.
Ґрір зліва. Кидає. Невдало.
Підбирання Чемберлена. Кидає в кошик, проти нього фолять.
«Сіксерс» домінували в перших трьох іграх плей-оф 1967 року.
Вілт, тепер ветеран, налаштував свою гру,
більше давав пасів і розігрував комбінації в захисті.
Чудовий блок, Чемберлене! Чудовий блок, Чемберлене.
На першому році як тренера-гравця в НБА
Расселл успадкував міцну організацію, але вона вже тріщить по всіх швах.
ГОВОРИТЬ ЧЕТ ВОКЕР «ФІЛАДЕЛЬФІЯ СІКСЕРС» 1963–1969
У «Ґарден» зібралися всі страшенно злі фанати.
Це було не змагання, а протистояння.
Фанат вступає в бійку.
«Селтікс» змогли виграти четверту гру в Бостоні,
а потім повернулися у Філадельфію,
де фанати вимагали покінчити з династією «Селтікс».
Вокер стрибає, кидає.
Вони чудово грають цілий рік.
Ґріра переслідують. Він закидає.
«БОСТОН» МЕРТВИЙ
Фанати «Філадельфії» скандували: «"Селтікс" мертві. Нарешті померли».
БОСТОН, СЬОГОДНІ ВИ ПОМРЕТЕ
Білл Расселл дивиться, як династія розвалюється.
П'ять, чотири, три, два, один!
Вілт і «Філадельфія Сіксерс» перемогли нас, бо були кращими.
Вони ледь не витіснили нас,
і я відчув присмак синдрому невдахи.
Хоча «Селтікс» мали безпрецедентну серію
з восьми титулів поспіль, фанати «Бостона» мене освистали.
«Це кінець, так?
Я знав, що це все. Ви більше ні на що не здатні».
Довелося кліпати очима.
Того року «Сіксерс» перемогли у фіналі НБА,
і Вілт став чемпіоном.
ЕРА «СЕЛТІКС» СКІНЧИЛАСЯ
А в Бостоні некрологи про поразку «Селтікс»
були зосереджені на одній людині.
Ми звикли перемагати…
СЕМ ДЖОНС КАЖЕ, РАСССЕЛЛ МАЄ ГРАТИ
…і поки ми покладалися на Расселла як на ведучого, ми перемагали.
ВІЛТ РАДИТЬ РАССЕЛЛУ КИНУТИ РОБОТУ ТРЕНЕРА
Расс, будучи гордою людиною,
був дуже засмучений
тим, що ми не перемогли.
Йому було ніяково.
Він мовчав, не хотів говорити про цей сезон.
Такою він був людиною.
Він сказав: «Побачимо, що буде наступного року».
Якщо ви дивилися Чемпіонат світу й забули про це,
сезон НБА починається у суботу ввечері.
Тут, у «Бостон-Ґарден», усі ветерани
повернуться до «Селтікс» і спробують повернути корону,
яку в них забрали «Філадельфія Сіксерс».
Я ніколи не робив передбачень.
Усі роки, що я грав, мене питали: «Як ти виступиш?»
Я сказав: «Не знаю. Мені нічого сказати».
Торік мене спитали: «Як ти виступиш?»
Я сказав: «Ми переможемо». Але ми не перемогли.
Тож я більше нічого не казатиму.
У другому сезоні як тренер Расселл зіткнувся з подвійною проблемою.
По-перше, довести, що він поверне чемпіонство своїй команді
після поразки від «Філадельфія Сіксерс».
Інша стосувалася жорстокої війни, яка розділила Америку
і світ спорту.
У мене з'явилися переконання щодо В'єтнаму ще на початку війни.
Це здавалося продовженням колоніальних воєн,
як чорношкірий, що боровся з колоніями в Африці,
я був проти неї.
По суті, в'єтнамці казали,
що не хочуть західних керівників у своїй країні.
Ми, американці, вважали не так.
Як імперія, ми наполягали, що це війна
комунізму проти демократії.
Бомби вибухають і у В'єтнамі, і вдома.
Вони знищують мрію й можливість
гідного життя в Америці.
Гей, гей, Ел Бі Джей, скількох дітей ти сьогодні вбив?
Кляті комуністи керують цим місцем!
ПОВЕРНІТЬ СОЛДАТІВ ДОДОМУ
Війна викликала гнів і гіркоту і поляризувала націю.
-Чого ми хочемо? -Миру.
-Коли? -Негайно.
Серед противників війни
був 25-річний чемпіон у важкій вазі Кассіус Клей,
який прийняв іслам і взяв ім'я Мухаммед Алі.
Алі стверджував, що його релігійні та етичні переконання
не дозволяли йому воювати та вбивати незнайомих людей.
Я не думаю, що повинен їхати у В'єтнам
і стріляти в людей, які не називали мене нігером,
не лінчували мене, не нацьковували на мене собак, не ґвалтували мою маму.
Алі загрожували втрата титулу,
федеральне переслідування,
п'ять років ув'язнення
і штраф у 10 000 доларів.
Те, що робив Мухаммед Алі,
могло покласти край його кар'єрі боксера.
Він був готовий втратити мільйони доларів.
Він був дуже сміливим.
Він змусив нас пишатися тим, що ми чорношкірі спортсмени,
бо своїми діями він нам показав,
що насправді важливо.
Я знаю, що небагато спортсменів
вчинили б так, як він.
Для цього потрібні величезна сила волі та мужність.
Справжня віра.
КЛІВЛЕНДСЬКИЙ САМІТ 4 ЧЕРВНЯ 1967 Р.
Клівлендський саміт був реакцією чорношкірих спортсменів
на той факт, що Алі відмовився йти в армію США.
Вони хотіли підтримати свого брата.
Ми поїхали у Клівленд не для того, щоб переконати Мухаммеда піти в армію.
Ми запропонували йому допомогу.
Нема такого правила, що чемпіон у важкій вазі
повинен належати до певної релігії чи підтримувати війну.
Ми дружили з Мухаммедом Алі.
І ми хотіли почути від нього…
Ми всі читали газети, дивилися телевізор тощо.
…що відбувається.
Він відповів на багато складних питань,
і, по суті, переконав нас, джентльмени,
що для нього це релігійна проблема.
Він вірить у свою релігію,
і його позиція повністю ґрунтується на цьому.
Те, через що він пройшов,
зробило його дуже самотньою людиною.
Це відоме фото.
Це, мабуть, одна з найвідоміших
фотографій ХХ століття.
Побачити, як ці чорношкірі чоловіки
вийшли за межі своїх ролей — зірок «Клівленд Браунс»,
зірок «Селтікс» або зірок «Пекерс» —
і сказали: «Ні, перш за все ми чорношкірі».
Вони відчували свою відповідальність
і використали свою платформу, свій голос
для боротьби за зміни в цій країні, показавши, що значить
бути чорношкірим спортсменом.
Що в нас з Біллом спільного?
ДЖИМ БРАУН ФУТБОЛЬНА ЗАЛА СЛАВИ
Те, що ми не захотіли зректися своєї особистості
й боролися з упередженнями,
дискримінацією
і нечесними правилами.
Якщо ти зірка,
якщо ти кажеш правильні речі і поводишся правильно,
ти зможеш заробити грошей.
Якщо ти хочеш бути активістом, доведеться цього зректися.
Білл був особливою людиною.
Можна було не сумніватися,
що він боротиметься з неправильними речами.
Білл Расселл передав суть,
душу й серце
того, що казав Алі.
Репортер запитав Білла:
«Що буде з Мухаммедом Алі?»
Білл відповів:
«Я не хвилююся за Мухаммеда Алі.
Він зробив те, чого я не зміг,
і знайшов те, чому я відданий настільки, що готовий ризикнути життям».
«Я НЕ ХВИЛЮЮСЯ ЗА АЛІ»
«Я не хвилююся за Алі. Я хвилююся за решту з нас».
4 КВІТНЯ 1968 Р.
Це спеціальний репортаж CBS.
Доктор Мартін Лютер Кінґ-молодший,
лідер руху за громадянські права і лауреат Нобелівської премії,
був убитий сьогодні в Мемфісі, Теннессі.
Він стояв на балконі другого поверху готелю «Лоррейн»,
коли з вулиці пролунав один постріл.
Очевидно, йому влучили в шию.
Мрія доктора Мартіна Лютера Кінґа
не померла разом з ним.
Америкою керуватиме не куля,
а голоси вільних і справедливих людей.
Гадаю, усі ми, в кожній команді, незалежно від раси чи релігії
тощо,
відчули втрату.
І це вплинуло на всіх нас.
У понад 150 американських містах спалахнули бунти.
Таких підпалів і мародерства країна ще не бачила.
Саму тканину республіки перевіряють на міцність.
Горе та гнів вибухнули у містах по всій країні.
У Філадельфії «Селтікс» мали зіграти
перший матч у фіналі Східного дивізіону
проти «Сіксерс» наступного дня.
Ми більше не будемо стояти і чекати,
поки наших лідерів убивають.
Я знаю, що весь день був у шоковому стані.
Лише через чотири–п'ять годин я зміг говорити про щось інше.
УРИВОК З «ФІЛАДЕЛЬФІЯ ІНКВАЙРЕР»
Я подумав, що, мабуть, не варто грати. Я подзвонив Вілту.
Навіть такі видатні спортсмени, зірки,
як Білл Расселл і Вілт Чемберлен,
не змогли змусити НБА сказати: «На честь цієї великої людини
зробимо паузу. Ми не будемо грати».
На стадіоні вже було повно фанатів,
і Чемберлен вимагав проголосувати в роздягальні, буде гра чи ні.
Ми погодилися, що вже пізно скасовувати гру.
УРИВОК З «ФІЛАДЕЛЬФІЯ ІНКВАЙРЕР» 5 КВІТНЯ 1968 Р.
На стадіоні 10 000—12 000 людей, якщо скасувати гру, можуть бути проблеми.
Зрештою обидві команди вирішили грати.
Фанати дивилися стоїчний, але незосереджений виступ
двох великих суперників, Расселла і Чемберлена.
Атмосфера моторошна. Немає цих радості й захвату…
ГОВОРИТЬ АРАМ ҐУДСУЗЯН
…характерних для плей-оф у баскетболі.
«Селтікс» спромоглися перемогти з рахунком 127–118.
Через чотири дні Кінґ був похований в Атланті.
На похорон Кінґа прийшли знаменитості з політики,
індустрії розваг і суперзірки НБА.
Багато хто боявся, що його мрія померла з ним.
УРИВОК З «ФІЛАДЕЛЬФІЯ ІНКВАЙРЕР» 5 КВІТНЯ 1968 РОКУ
Я дуже поважав доктора Кінґа. Він був останнім буфером.
Те, що я казав десять років тому,
а всі вважали це маячнею злого чорношкірого,
проявляється сьогодні, і це дуже сумно.
Насилля не дає конструктивних результатів.
Ось чоловік, який вірив у ненасилля,
і хтось його вбив.
Це справжня трагедія.
Десятого квітня, через день після похорону Кінґа,
серія плей-оф продовжилася у «Бостон-Ґардені».
«СЕЛТІКС» ПРОТИ «СІКСЕРС» ФІНАЛ СХІДНОГО ДИВІЗІОНУ, 1968 Р.
«Сіксерс» грали краще, ніж суперники,
і «Селтікс» програли 115–106.
«Філадельфія» також перемогла у двох наступних іграх.
Жодна команда, навіть «Селтікс»,
ще не могла зрівняти рахунок 3–1 у серії.
СЕМ ДЖОНС «БОСТОН СЕЛТІКС» 1957–1969
Ще є час.
Ми ще зможемо все змінити.
«Селтікс» повернули собі перевагу у п'ятій грі,
розгромивши «Філадельфію» з рахунком 122–104.
Сталися зміни на краще.
«Селтікс» виграли наступну гру в «Ґардені».
Завдяки невпинному блокуванню та надійному тренуванню Расселла,
вони виграли фінал серії у Філадельфії
й довели, що вони досі чемпіони.
Расселл назвав це своєю найприємнішою перемогою.
«Селтікс» перемогли «Лейкерс» у фіналі.
Для Расселла це десяте чемпіонське звання і перше в ролі тренера.
Білле, вітаю з чудовою грою та сезоном.
Дякую.
Ви виступали як гравець-тренер. Цей сезон вас виснажив більше,
ніж минулі сезони?
Не думаю.
Чи зможуть чорношкірі спортсмени разом досягти соціальних чи політичних змін?
Я можу лише повторити те, що казав багато років:
це тому, що я був сильний і добре грав.
Я мав що втрачати
у сенсі того, про що вони говорили.
Але для мене це було б ніщо, бо якби я не мав мужності,
у мене не було б нічого. Спортсмени — це продукти, а не люди.
З мене постійно знущалися і посадили в одиночну камеру
на три місяці.
-Хто ви? -Чорні Пантери!
Немає нічого важливішого, ніж зупинити фашизм,
інакше фашизм зупинить нас усіх.
Мені здавалося, що я робив замало.
Побачивши, що переживають люди, я зрозумів,
що мій внесок мінімальний.
Расс погрожував піти на пенсію останні три–чотири роки.
Я сказав: «Рассе, ти не можеш піти на пенсію».
Я сказав: «Продовжуй грати,
щоб ми й далі вигравали чемпіонати
і отримували чемпіонські виплати.
Ми не переможемо без тебе».
15 березня 1969 року
під час гри з «Балтімор Буллетс»
«Селтікс» зрівняли рахунок на останніх секундах.
Отримавши м'яч, тренер Расселл оголосив тайм-аут.
Я кричав: «Вони в наших руках! Треба їх добити!»
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
Раптом я засміявся і не міг зупинитися.
Гравці подумали, що я з'їхав з глузду. Я сказав: «Це справді щось.
Дорослий чоловік бігає напівголим перед тисячами людей,
грає у м'яч і кричить про вбивство».
Я подивився на товаришів по команді, ніби сказав щось глибоке.
Вони подивилися на мене так, ніби я не сказав нічого.
Ми викинули м'яч, і «Буллетс» перемогли.
За всі роки мого сміху в професійному баскетболі
я ніколи не сміявся з самої гри.
Не можна викластися на повну,
якщо зосереджуєшся на її безглуздих аспектах.
Я вже знав, що в спорті не буває остаточних перемог.
Ігри тривають.
Єдина остаточна перемога, яку ви можете отримати, —
залишитися після останньої гри цілим.
Я сказав собі й нікому іншому,
що граю свій останній сезон.
То був жорстокий сезон для «Селтікс»,
які, на думку ліги,
почали втрачати хист.
Баскетбол став менш натхненним.
Я знав, що іноді таке траплялося, бо був не лише гравцем, але й тренером,
але річ у тому, що я просто не встигав.
Очевидно, Расселл грав з останніх сил.
Сем Джонс, Сетч Сандерс були вже немолоді.
Ми називали їх літніми людьми.
На початку гри вони виходили з бандажами на колінах.
Вони були наче з 40-х років у своїх високих кедах.
Їх було навіть шкода.
Я на тій стадії кар'єри, де кожен сезон — покарання.
«Селтікс» стали четвертими у Східному дивізіоні того року.
Це мав бути кінець. Ніхто не очікував, що вони виграють.
БОБ РАЯН
Попри невдалий виступ і жахливі прогнози,
«Бостон» потрапив у півфінал Східного дивізіону,
де грав із «Сіксерс».
«Селтікс» розгромили «Філадельфію».
Тепер вони битимуться з «Нікс» за титул дивізіону.
Ми знали, що зможемо перемогти «Філадельфію».
Ми це знали. А з «Нью-Йорком» була проблема.
«СЕЛТІКС» ПРОТИ «НІКС» ФІНАЛ СХІДНОГО ДИВІЗІОНУ, 1969 Р.
Для «Нікс» усе складалося добре.
ГОВОРИТЬ АРАМ ҐУДСУЗЯН
У центрі був працьовитий і вправний лідер Вілліс Рід,
у них був стійкий форвард Білл Бредлі, динамічний захисник Волт Фрейзер.
На початку сезону ми націлилися на чемпіонство.
А тепер ми у роздягальні кажемо:
«Гей, чуваче, саме про це ми й говорили.
Ось чому ми граємо, тож зробімо це».
Ми думали, що зможемо перемогти.
«Нікс» думали, що переможуть нас,
бо виграли шість із семи ігор у регулярному сезоні.
Вілліс Рід був основою їхнього захисту.
Він усім допомагав.
Тож я почав щоразу змінювати атаки.
Коли вони пристосовувалися до гри у трисекундній зоні, ми грали у штрафній.
Таким чином я змінював хід захисту.
Ми просто були кращою командою.
Вони не хотіли цього чути.
Зміни Расселла спрацювали.
«Нікс» зазнали поразки.
Наближалася гра за одинадцятий титул.
«Селтікс» у сьомий раз зіграють з «Лейкерс» у фіналі НБА.
Тренере, ви отримали Вілта Чемберлена. Скількох людей ви розлютили?
БУТЧ ВАН БРЕДА КОЛФФ
Ні, думаю, я зробив багатьох людей щасливими.
Я порадував тренерів Східного дивізіону, бо в них тепер більше шансів.
Ви маєте потрійну загрозу з трьома великими гравцями.
-Що ви робитимете цього сезону? -Я знаю одне. Нам треба перемогти.
Інакше я втрачу роботу.
Я завжди хотів грати в команді разом з Джеррі Вестом,
Елджином Бейлором та іншими сильними гравцями «Лейкерс».
Я дуже радий, що мене обміняють.
Мене обміняли в команду, яка має шанс стати
однією з найкращих команд в історії баскетболу.
«Лейкерс» ніколи не перемагали «Селтікс» у фіналі,
але в 1969 році, коли Чемберлен долучився до Веста і Бейлора,
у команді зібралася перша Велика трійка НБА.
Ми були кращою командою, крапка.
«Бостон» був не гідний грати в одній лізі з нами.
Ця команда не мала жодного шансу.
Номер 13, з Канзасу, Вілт Чемберлен!
Усі кажуть: «"Селтікс" дуже старі. Вони не зможуть перемогти».
Ви справді думаєте, що знову зможете це зробити?
Так.
Це гра за титул Чемпіонів світу, леді та джентльмени.
Ставки дуже високі.
Поки Расселл і Вілт бігали туди-сюди,
долю гри вирішив Джеррі Вест, який набрав 53 очки
і привів «Лейкерс» до головної перемоги.
Джеррі Вест грав найкраще за всіх, кого я бачив.
Його було не зупинити.
РАССЕЛЛ ПОВІДОМЛЯЄ: ГРА ВЕСТА ЗАВДАЛА БОЛЮ; ЙОГО АСИСТИ НАС УБИЛИ
У «Бостон Ґлоуб» попросили Расселла писати щоденні звіти
для читачів про кожну гру. Як завжди, він був щирим і відвертим.
Результати Веста вплинули на гру.
УРИВОК З «БОСТОН ҐЛОУБ» 24 КВІТНЯ 1969 РОКУ
Але ми програли з різницею у два очки.
Не було б різниці, якби він набрав 100 очків,
а ми перемогли з різницею в одно чи два очки.
Перемога — це головне.
У другій грі Вест набрав 41 очко,
знову привівши «Лос-Анджелес» до перемоги.
«Лейкерс» мали дві перемоги над «Селтікс» Расселла.
«ЛЕЙКЕРС» ЛІДИРУЮТЬ 2–0 ПІСЛЯ ПОВЕРНЕННЯ БЕЙЛОРА
«Селтікс» були в біді.
Жодна команда не перемагала після двох програшів.
Ми дозволяли їм набрати в середньому 119 очок за гру.
УРИВОК З «БОСТОН ҐЛОУБ»
Не можна віддавати стільки очок за кожну гру.
Байдуже, хто отримає очки.
Наступні дві гри серії в Бостоні,
«Селтікс» мусили виграти,
щоб мати шанс на 11-й титул.
Третю гру вони виграли.
А у четвертій «Лейкерс» були попереду на одне очко,
коли «Селтікс» заволоділи м'ячем у останні сім секунд.
ГОВОРИТЬ ЛІ МОНТВІЛЬ АВТОР КНИЖКИ «TALL MEN, SHORT SHORTS»
Сем Джонс облітає трьох хлопців, ставить заслон. Кидає.
Бінго.
Лишається секунда, але це кінець гри.
Недбало, але я не проти. Сем вчасно зміг закинути.
УРИВОК З «БОСТОН ҐЛОУБ» 30 КВІТНЯ 1969 Р.
Команда господарів вигравала кожну з перших чотирьох ігор,
і цей тренд продовжився, коли «Лейкерс» виграли п'яту гру в Лос-Анджелесі.
Про деякі речі краще мовчати. Тож щодо гри у четвер…
УРИВОК З «БОСТОН ҐЛОУБ» 2 ТРАВНЯ 1969 РОКУ
…з «Лейкерс» я не маю жодних коментарів.
Білл виказав свою зневагу на домашньому майданчику,
коли людина, що набирала по 100 очок за гру,
отримала лише вісім.
Перевага домашнього майданчика була визначальною в цій серії,
і оскільки остання гра була в Лос-Анджелесі,
«Лейкерс» лишалися фаворитами.
Цікаво, як ви почуваєтеся перед сьомою грою
на чужому майданчику.
Ми вже це робили.
«СЕЛТІКС» — «ЛЕЙКЕРС» ФІНАЛЬНА ГРА НБА, 5 ТРАВНЯ 1969 РОКУ
«Бостон» змагається за 11-й титул за 13 років.
Це династія, і «Лейкерс» хочуть покінчити з нею.
Сьома гра на домашньому майданчику «Лейкерс»,
«Лейкерс» нарешті стануть чемпіонами…
ТОМ ГОКІНС «ЛЕЙКЕРС» 1966–1969
…хоча раніше вони не могли перемогти «Бостон Селтікс».
Джеррі Вест підвів підсумок. Сказав: «Ми можемо перемогти цей клуб».
І: «У мене вже не буде іншого шансу».
ГОВОРИТЬ ТОМ «СЕТЧ» САНДЕРС
Ми знали, що будуть проблеми.
Якщо чесно, ми були не такі впевнені,
як раніше.
Це велика ніч. «Лейкерс» можуть отримати все.
Вони можуть стати чемпіонами світу.
Джек Кент Кук повісив кульки на кроквах стадіону…
СТІВ СПРІНҐЕР ЖУРНАЛІСТ
…щоб скинути їх униз після перемоги «Лейкерс».
Як хтось додумався до такої дурниці,
щоб повісити там кульки?
Джек Кент Кук розклав хустки на сидіннях.
Коли «Лейкерс» виграють чемпіонат, заграє оркестр,
а кулі з кроков упадуть на майданчик.
Я повідомив про це Расселлу.
Сем показав мені це, і я сказав: «Це неможливо,
щоб "Лейкерс" перемогли сьогодні. "Лейкерс" нас не здолають».
Якщо хтось глузує з тебе
чи згадує твою маму,
чи надіває плащ Супермена,
чи наступає тобі на мозолі,
кидає тобі пісок в обличчя,
ти злишся, і гнів виводить тебе на інший рівень.
Расселл проти Чемберлена.
Расселл передає м'яч Сему Джонсу.
Він дає пас Гавлічеку, який обходить Бейлора.
Гавлічек з шести метрів, добре. Гавлічек закидає в кошик за десять секунд.
Уся стратегія Расселла на цю гру…
ГОВОРИТЬ СЕМ ДЖОНС
…ми сказали: «Ми змусимо їх бігати».
Сем, посередині, кидає, вдало.
Обходить Зіґфріда знизу, кидає, Расселл блокує! Чудова гра Расселла.
«Селтікс» дуже бадьорі. «Лейкерс» більше стоять.
Здається, вони втомленіші за «Селтікс».
«Селтікс» у першій чверті отримали перевагу в 17 очок.
«Лейкерс» відстають на 17 очок.
Але Джеррі Вест і «Лейкерс» не здавалися.
Його кидок підбадьорив глядачів на «Форумі»,
і «Лейкерс» відставали вже на дев'ять очок.
Усі погляди були прикуті до Вілта.
Гавлічек кидає з чотирьох метрів, невдало. Буде підбирання.
М'яч у Чемберлена. Чемберлен пошкодив праве коліно.
Чемберлен на іншому кінці майданчика, травмований.
Суддя оголошує таймаут. Травма…
Мабуть, Чемберлену доведеться покинути гру.
Вілт має піти. Вілт не може продовжувати.
Ван Бреда Колфф був розлючений.
«Великий сучий син!
Як він може покинути гру?»
З моїх егоїстичних міркувань…
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
…я образився, що Вілт покинув гру. Я не думав, що він сильно травмований.
Навіть якщо так, я хотів, щоб він там був.
Ми були близькі до завершення чудової гри.
Те, що Вілт пішов, було як неправильно написане слово
в кінці улюбленої книжки.
Мел Каунтс замінить Вілта Чемберлена.
Вийшов Мел Каунтс. Він чудово грав.
Короткий дриблінг, Мел з 3,6 метрів. Вдало!
Коли Вілт пішов, «Лейкерс» змінили темп,
скориставшись тим, що «Селтікс» старші.
Гра отримала новий імпульс, «Лейкерс» збадьорилися.
Вони майже зрівняли рахунок.
Вони вже бачать чемпіонський титул. Майже відчувають його на смак.
«Лейкерс» позаду на одне очко.
Тож Вілт каже мені:
«Скажи йому,
що я готовий повернутися».
Ван Бреда Колфф, злий та в істериці,
каже: «Хай іде до біса.
Він нам не потрібен». І не повернув Чемберлена у гру.
Вони стараються, але ще не зрівняли рахунок.
«Лейкерс» повернуться без Вілта Чемберлена.
Ми відстали на одне очко.
КІТ ЕРІКСОН «ЛОС-АНДЖЕЛЕС ЛЕЙКЕРС» 1968–1973
Лишалося трохи більше хвилини.
Я блокував Гавлічека, він вів м'яч,
я потягнувся ззаду і вибив м'яч
прямо в руки Дону Нельсону.
На лінії штрафного кидка.
Дон Нельсон хапає м'яч і робить кидок.
Швидко вкинув.
М'яч влучив у задню частину обода й підстрибнув.
Він відскочив від щита.
Підстрибнув метри на чотири вгору.
І впав у кошик.
Еріксон…
Він відірвався, але Нельсон забрав м'яч.
Кидок був як в уповільненій зйомці.
Дон Нельсон.
Це справжня удача.
Схоже, якась вища сила не хотіла, щоб ми перемогли.
«Бостон Селтікс» знову це зробили!
Іноді я думав, що Джеррі мав рацію,
кажучи, що він проклятий у матчах із «Селтікс».
Дехто може це пережити. Я не зміг.
Я й досі не заспокоївся.
Наче в моєму серці дірка.
Це було найбільше розчарування в моєму житті як спортсмена —
ні разу їх не подолати.
Білл Расселл завжди був вирішальним фактором.
Багато кульок висить на кроквах, але їх не відпустять.
Можна сказати: «Кельтські боги з ними на Форумі».
Як у «Бостон-Ґарден».
І, звісно, доведеться сказати,
що «Селтікс» — найвидатніша династія
в історії професійного спорту.
Мої товариші по команді так старанно грали
і так чудово трималися,
що я пишаюся цими хлопцями і собою.
Білле, це чудова перемога.
Саме так.
Знаю, зараз важко сказати, що у вас на думці.
Мабуть, це велика перемога.
У мене надзвичайна команда.
І вони чудово грали для мене.
Знаю, це звучить банально,
але я сказав хлопцям перед грою: «Мені байдуже, що буде далі.
Я вас не проміняю ні на кого у світі».
Після гри я чекав, поки Білл Расселл залишиться на самоті.
Мені 25 років, у мене руде волосся та веснянки,
я найбіліший хлопець у Північній Америці.
ЛІ МОНТВІЛЬ АВТОР «TALL MEN, SHORT SHORTS»
І я підійшов.
Я підійшов до Білла і сказав: «Білле?»
Він подивився на мене, а я спитав:
«То ви зараз підете на пенсію?»
Запанувала мовчанка.
А Джим Браун, який сидів поруч, подивився на мене і сказав:
«На пенсію? Він щойно виграв Чемпіонат світу.
Навіщо питати його, чи піде він на пенсію?»
Мабуть, більше ніхто не розумів, що це була остання гра Білла Расселла.
У нього були інтереси поза баскетболом,
думаю, він уже хотів зайнятися чимось іншим.
Коли Білл Расселл сказав, що піде з баскетболу,
я подивився на нього. Спочатку я йому не повірив.
Але я помітив, що його опанували емоції,
тоді я зрозумів, що він піде.
Зрештою, він оголосив про свою відставку у статті «Спортс Іллюстрейтед»…
ГОВОРИТЬ АРАМ ҐУДСУЗЯН
…і отримав за це 25 000 доларів.
Я ЙДУ З БАСКЕТБОЛУ
У мене ще рік контракту з «Селтікс».
Це один з найприбутковіших видів спорту, і я був дуже задоволений.
Звісно, мені платили за гру, але я грав з інших причин.
Я грав, бо хотів бути найкращим.
Я був частиною команди
і присвятив себе тому, щоб зробити цю команду найкращою.
Але у грі я втратив бажання змагатися.
Якби я вийшов грати зараз, усі зрозуміли б, що мені байдуже.
Так не можна грати. Так не можна нічого робити.
Протягом усього минулого сезону
у мене було моторошне відчуття, що я вже це бачив.
Кожна гра, кожна ситуація. Встановлений заслон, пропущений м'яч.
Я все це вже бачив і робив. Усе стало повторенням.
З таким настроєм не можна починати новий сезон.
Коли я це почув, то сказав: «Боже мій».
Це дуже історичний момент
для людини, яка ще може грати
на чемпіонатах, сказати: «Ну його, я більше не гратиму».
Кар'єру завершено.
Він не повернеться.
Найвидатніша командна спортивна династія
після тієї гри
закінчилася.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
Професійний баскетбол пішов з мого життя у 1969 році, і не лише він.
Усе в житті здавалося мені тягарем, у тому числі
моя дружина, з якою ми прожили 13 років, троє дітей, друзі з Бостона
і мої матеріальні цінності.
За кілька місяців після виходу на пенсію
я залишив своє життя в Бостоні і все, що його стосувалося.
Я вдихав морозне повітря.
Я вибрався у зовнішній світ після 13 років у барокамері.
Я думав, що був щось комусь винен, але не розумів, що саме.
У своїй голові
я знав, що баскетбол не повинен захищати мене,
але я ніколи не жив без нього.
Білл Расселл зібрав одну валізу, сів у «Ламборґіні»
і поїхав у Лос-Анджелес.
Наскільки я знаю, в Лос-Анджелесі вирує життя.
Я буду веселитися, як ніхто інший.
Його кликала інша сцена — шоубізнес.
Вітаємо одного з найкращих баскетболістів усіх часів,
містера Білла Расселла.
-Хто написав вступну фразу? -Я.
Що значить: «Одного з найкращих баскетболістів?»
Вибачте, Білле.
Найкращого баскетболіста всіх часів.
Білл кілька разів виступав у гумористичних і ток-шоу.
Білле, тебе відправлять у будинок для літніх людей.
Я покажу, як це робиться.
-Так, добре. -Гаразд? Ось так.
Містере Тілленґаст?
Так, сер?
МАГАЗИН «ВЗУТТЯ ДЛЯ ДУШІ»
Це містер Тілленґаст.
Якийсь час у нього було власне ток-шоу.
Мене звати Білл Расселл.
Чи може справжній Білл Расселл встати?
ШОУ БІЛЛА РАССЕЛЛА
ПОЛІЦІЯ МАЯМІ
Расселл навіть пробував грати в серіалах… з певним успіхом.
Щоб погасити борг.
Кілька разів знявся у рекламі.
«Б'ЮЇК»
Я не можу промазати!
Дуже далеко.
Він був аналітиком НБА на кількох каналах.
Ви знаєте, як воно, бо раніше грали.
А я не набрав жодного очка.
-Ви набрали хлопців, які набирають очки. -Вам забагато платять.
Расселл також постійно читав лекції,
ділився своїм досвідом і філософією з молоддю.
Для мене, серйозно, освіта — це фундамент для того,
щоб думати головою.
Бути готовим прийняти відповідальність
як частина суспільства.
Я Роб Чемберлен. Я хочу спитати, як…
-То як, кажеш, тебе звати? -Роб Чемберлен.
-Чемберлен? -Так.
-Ми з ним не родичі. -Я так і подумав.
На одній з лекцій Білл розкритикував Вілта Чемберлена
за те, що він після травми не дограв фінал 69-го року.
Дозвольте прочитати, що сказав Білл.
«Він повівся як боягуз у моїй останній серії, в останній грі».
«Будь-яка травма за винятком зламаної ноги чи спини не є поважною причиною».
Він вийшов з фінальної гри, коли поранив коліно,
я б теж його не повернув, навіть якби вважав його чудовим.
Я не казав, що Чемберлен не має таланту,
але баскетбол — це командна гра.
Я виграв стільки чемпіонатів.
Я допомагав товаришам по команді досягти результатів.
А ти скажеш, що допоміг Бейлору і Весту?
Він багато говорить про те, що збирається зробити.
Головне — перемога чи поразка, а в нього було багато поразок.
Він вважає себе генієм, але це не так.
Ці слова стали відомими,
і двоє друзів багато років не спілкувалися.
Дарма я це сказав, бо він мене нічим не образив.
Але я надто упертий, щоб вибачитися. Ось так.
Якщо хтось каже, що отримав травму, то, думаю, так і є.
Ніхто не виходить з такої гри без серйозної причини.
А зараз? Ще не пізно?
Я про це вже не думаю.
Це в минулому.
Я знаю, що дарма це зробив. Він знає, що я дарма це зробив.
-Це щось змінить? -Мабуть, ні.
Я впевнений, що ми обидва зможемо прожити життя, не думаючи про це.
Його конкурентна дружба з Чемберленом —
ще одне, що Расселл залишив позаду разом із «Селтікс»
і Бостоном.
Коли у 1972 році його номер вивели з обігу,
Расселл відмовився від публічної церемонії.
Були присутні лише його товариші по команді.
У Бостоні деякі спортивні журналісти…
ДЖОРДЖ ПОУЛЗ ШКІЛЬНИЙ ТРЕНЕР
…поводяться неприйнятно.
І Білл, мабуть, був обурений
на те, що було в Бостоні,
і таким чином це демонстрував. Це один зі способів.
Це був не єдиний випадок, коли Расселл уникав публічного вшанування.
У 1974 році його обрали до Баскетбольної зали слави.
РАССЕЛЛ ВІДМОВЛЯЄТЬСЯ ВІД ПОШАНИ НБА
Коли про це оголосили, я заявив,
що з особистих причин не хочу цього.
На мене напали всі журналісти.
Більшість з них подумала, що я вважав Залу слави расистською.
Це правда, але не тільки.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
Повідомляється, що Расселл, хоча це не факт, бо він не підтвердив…
ЛІ ВІЛЬЯМС ДИРЕКТОР ЗАЛИ
…заперечував, бо в Залі не було чорношкірих гравців.
Чому це?
По-перше, у нас є чорношкірі гравці з 1946 року.
Ми б хотіли,
якщо у нього є серйозні питання, скарги чи сумніви,
ми в будь-якому разі хотіли б знати про це, Білле. Але…
Бо якщо ми в чомусь помиляємося,
ми хочемо змінитися.
З іншого боку, ми впевнені,
що ми настільки відкриті, наскільки може бути спільнота,
і навіть більше.
Білл Расселл — мужня людина. Він відстоював те, що вважав правильним.
Він не терпів дурниць.
Якщо вже йдеться про Залу слави, я до неї ставлюся
так само, як до автографів і виведення мого номера з обігу.
УРИВОК З КНИЖКИ «SECOND WIND»
У кожному конкретному випадку я хотів відокремити себе
від уявлень зірок про фанатів
і уявлень фанатів про зірок.
У 1973 році Білл Расселл переїхав з Каліфорнії у Вашингтон…
СІЕТЛ, 1973 Р.
…і став тренером і генеральним менеджером «Сіетл Суперсонікс».
Він вивів їх у плей-оф вперше в історії.
Через десять років
він взяв за іншу команду невдах, «Сакраменто Кінґз».
Але Расселлу не вдалося виправити їхню гру,
він пішов з посади після половини сезону.
Його рідні боялися, що до початку 90-х років…
АРАМ ҐУДСУЗЯН
…нового десятиліття,
НБА, переоцінюючи свою історію,
забуде про Білла Расселла.
Тому Расселл знову повернувся обличчям до публіки
наприкінці 1990-х.
Через 30 років після останньої гри
Білл Расселл нарешті примирився з Бостоном.
І зірка, яка у 1972 році, під час першого виведення свого номеру з обігу,
не хотіла святкування,
цього разу влаштувала свято фанатам.
У «Бостон-Ґардені» на вшанування Білла Расселла
прийшли відомі люди зі світу баскетболу.
Сьогодні я представляю всіх своїх однолітків…
ТОМ БРОКАУ ЖУРНАЛІСТ
…які росли в захваті від спортсмена Білла Расселла.
Усіх тих, хто вчився в нього, що значить бути чоловіком.
Якщо ви нічого про нього не знаєте,
якщо ви не можете витерпіти жорстокої правди,
не говоріть з Біллом Расселлом.
У дитинстві, у 50–60-х роках,
я прочитав його книжку «Go Up For Glory»,
моя мама була бібліотекаркою і принесла її додому.
Білл Расселл став моїм героєм на все життя.
Ми зіграли невеличку роль…
БОБ КОУЗІ
…у найвидатнішій спортивній династії,
яку створив ти, Рассе.
Саме ці моменти стали ключовими для розуміння
його впливу на це покоління спортсменів.
Від імені організації «Селтікс» скажу…
РЕД АУЕРБАХ
…що ми не могли не присвятити Біллу Расселлу
іменну дошку.
На цьому паркеті
ти створив
чемпіонську традицію «Бостон Селтікс».
Саме так!
Білле, я дуже радий.
Мені було соромно, чесно кажучи.
Було повчально почути це від моїх друзів.
Це дуже важливо для кожної людини — знати,
що ти не самотній у всесвіті.
Ти приходиш сюди сам і йдеш сам,
але у цьому проміжку ти не сам.
Того чарівного вечора
у «Бостон-Ґардені» на Білла чекав ще один сюрприз.
Леді та джентльмени, Вілт Чемберлен!
Перші ікони НБА возз'єдналися
після багатьох років нарізно
і зрозуміли, що їхній зв'язок не було розірвано.
Мій друг Вілт Норман Чемберлен
був найкращим, проти кого я грав.
Ми з Вілтом могли говорити,
і жоден з нас нічого не просив у іншого, крім дружби.
Дякую за це.
Це дуже упокорює.
Я хотів би подякувати вам
за те, що пустили мене у своє життя.
А ті, хто приходив у «Ґарден»,
фанати, ви були частиною мого життя.
Ми любимо тебе, Білле!
Я теж вас люблю.
Баскетбольне життя Расселла налагодилося,
але попереду його чекали жахливі втрати.
Похмура знахідка у маєтку в Бел-Ейр, Каліфорнія.
Тіло 63-річного Вілта Чемберлена,
який вважався одним з найкращих гравців в історії баскетболу.
Офіційна причина смерті — серцевий напад.
Найкращі баскетболісти приїхали в Лос-Анджелес,
щоб віддати шану одній з легенд баскетболу.
Колишній гравець «Бостон Селтікс» Білл Расселл
згадав свого найзапеклішого суперника.
Багато вечорів він влаштовував мені пекло.
Але це було не суперництво, а змагання.
Що старші ми ставали, то більше ми любили один одного,
бо знали, що ми фактично є сіамськими близнюками.
Ми з ним навіки залишимося друзями.
Вони обидва були особливими,
тому що навіть сьогодні,
дивіться,
ми й досі говоримо про них обох.
Ми маємо продовжити цю історію.
Ми вивчатимемо спадок Білла Расселла
ще багато років.
Цьогорічні лауреати «Медалі свободи» уособлюють наші найкращі риси
і те, ким ми прагнемо бути.
Білл Расселл допоміг багатьом наступникам досягти успіху.
Дочка сказала, що я отримаю медаль.
У першу чергу я сів у машину і поїхав до Каліфорнії,
на могилу батька.
І…
І я розповів йому про це.
І…
мені стало значно краще.
Бо я сказав йому:
«Знаєш…
Я згоден з тобою:
я досяг успіху».
Сподіваюся, колись у Бостоні діти дивитимуться на статую
не лише гравця Білла Расселла, але й людини Білла Расселла.
Коли я отримав Медаль свободи, Обама сказав:
«Колись у Бостоні буде статуя Білла Расселла».
Я сказав, що ніколи йому цього не пробачу.
Як на мене, статуя надто схожа на надгробок.
Він сказав: «Це не стільки для вас, скільки для міста».
Ви залишили глибокий слід
у цій спільноті та у расових відносинах.
Одне з найцікавіших видовищ після того, як Колін Капернік став на коліно
на знак протесту проти поліцейського насилля та расової несправедливості…
ДЕЙВ ЗІРІН СПОРТИВНИЙ РЕДАКТОР, «НЕЙШЕН»
…було те, що Білл Расселл сам став на коліно,
дивлячись з викликом прямо в камеру,
ніби кажучи: «Якщо ви проти нього, тоді ви й проти мене».
Білл відчував певний зв'язок з Коліном, бо для Білла
баскетбол завжди був роботою,
а не способом життя.
Його спадок — це Малкольм Дженкінс,
Анкуан Болдін
і Леброн Джеймс…
Я НЕ МОЖУ ДИХАТИ
…і Кріс Пол Третій,
і Ді Вейд,
і Рене Монтґомері,
і жінки з баскетбольної ліги, і багато інших людей
цього покоління, які кажуть:
«Ми теж маємо зробити внесок у боротьбу».
ЗМІНИ ПОЧИНАЮТЬСЯ З НАС
Ми, особливо як колектив,
маємо реальну силу підтримувати зміни.
Ти кажеш те, що треба сказати, займаєш позицію,
даєш людям зрозуміти, що відбувається щось погане.
Уся кар'єра Білла Расселла демонструвала це.
Гравці мого покоління запитують себе: «Що далі?»
Але якщо ти не знаєш історії, ти не знаєш, куди йти.
Треба зрозуміти силу, яку ти маєш, що твій голос і твоя думка важливі,
як на майданчику, так і поза ним.
Я люблю Білла Расселла.
У нього була душа. У декого немає душі. У нього була душа.
Він був одним з найунікальніших людей, яких я зустрічав.
Я кажу це не через його успіхи
в баскетболі. Він був лідером.
Він був активістом,
коли активізм не був популярним,
іноді навіть за рахунок своєї кар'єри.
Якщо Білл вважав щось правильним,
він стояв за це до кінця. Він був упертим.
Білл постійно так поводився.
БОСТОН
Людину можна поважати, лише коли вона впевнена у власній правоті.
УРИВОК З «GO UP FOR GLORY»
Зрештою
я живу надією, що коли я помру,
на надгробку буде написано:
«Білл Расселл був справжньою людиною».
«Бостон Селтікс» сьогодні втратили легенду.
Білл Расселл помер у віці 88 років, але його спадщина житиме вічно.
СВІТЛОЇ ПАМ'ЯТІ БІЛЛА РАССЕЛЛА 1934–2022
Одна з улюблених цитат мого тата: «Коли я помру…
ГОВОРИТЬ КАРЕН РАССЕЛЛ
…і потраплю в рай, там може бути гірше».
Бо для нього раєм була гра за «Бостон Селтікс».
Неймовірно бачити стійкість впливу Білла Расселла.
ГОВОРИТЬ БОБ КОУЗІ
Він хотів показати людям…
ГОВОРИТЬ ТОМ «СЕТЧ» САНДЕРС
…що чорношкірі не повинні погоджуватися з таким станом речей.
І в спорті, і поза спортом.
Він багато зробив для афроамериканців. Він відстоював свої переконання.
СТІВ СМІТ ЧЕМПІОН НБА
Йому довелося багато пережити, щоб грати в баскетбол,
і він хотів зробити життя кращим для інших.
Ми й досі продовжуємо ці битви.
Лідери і велетні, як-от Білл Расселл,
заклали фундамент, щоб запевнити нас, що ми зможемо.
НБА оголосили, що забирають з обігу номер Білла.
Ніхто в НБА більше не зможе носити номер шість.
Ця людина здобула найбільше перемог, тож це заслужено.
У Білла Расселла були переконання
не лише щодо гри, але й щодо життя
і, звісно, щодо рідної країни.
Він був патріотом Америки.
І не боявся висловлювати свою думку,
незважаючи на наслідки.
Ікона, легенда, першовідкривач.
Він втілює те, що значить бути справжнім чемпіоном.
Кожен з нас, центрових, має дати йому по 5% свого контракту. Серйозно.
Якби не він, ми б не були тими, ким ми є.
Споглядання, роздуми.
Що було…
що могло бути…
що буде.
Білл Расселл,
ти виконав своє завдання.
Решта залежить від нас.
УРИВОК З «GO UP FOR GLORY»
Я можу чесно сказати, що ніколи не працював заради любові.
Я працював заради поваги.
Яким було моє життя? Різним.
Багато домівок, багато завоювань, багато невдач
у часи запеклої любові, ненависті й суперечок.
Я боровся всіма відомими мені способами.
Я боровся, бо вірив, що це правильно.
Я вважаю, що ніхто не повинен боятися наслідків,
бо кожна людина має робити те, що вважає правильним.
Я боровся за права людини, усіх людей, усіх рас, усіх релігій.
Можливо, я завжди буду не таким, як інші.
Можливо, я ніколи не зможу вписатися.
Але я спробую.
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк