OVERSATT OG I SYNK AV LEOGATE1968
- Spencer! - Jeg er her!
Spencer!
Bare pust, pust med meg. Kom igjen.
Kom igjen, pust.
Jeg skal sende bud etter lege.
Ikke nødvendig.
Noen som har en sigarett?
Jeg trenger en lighter.
Noen av dere som er lege?
- Jeg er. - Ta vesken din.
- Du må rense de sårene. - Ett skritt foran deg.
Be disse menneskene gå tilbake til teltene sine.
Gå tilbake til boligene dieres, vær så snill.
Alt er trygt.
Det var en leoparhunn. Jeg har aldri sett en hunn jakte en mann.
- Hvordan har mannen det? - Hvordan tror du?
Jeg kan ikke si at jeg er kjent med å behandle et leopardangrep.
De har masse dritt i klørne sine.
Hvis vi ikke renser det godt, får jeg koldbrann innen en uke.
Jeg har jod og brom. Det burde drepe omtrent hva som helst.
Jeg må få det dypt inn i såret.
Du bør dra til sykehuset i Nairobi. De må rense og kle disse sårene på nytt.
Jeg må ta ham hjem.
Alinda må ta Kagiso med hjem.
- Jeg skal få dem med på toget. - Setter stor pris på det.
De vil sende dere med toget.
- Noen sår på ryggen? - Nei, jeg tok ham rett på.
Skulle ønske jeg hadde noe mot smertene.
- Det er det whiskyen er til for. - Greit nok.
Herregud, mann...
Det nærmeste jeg har vært en leopard er tjue fot. Og jeg fikk ikke sove på en uke etterpå.
Hvordan var det?
Å kjempe mot tingen med bare hender, hvordan var det?
Du sa ikke at du var lei deg.
- Unnskyld meg? - Om min venn.
- Hvilken venn? - Han som døde for deg.
- Jeg sender ham på toget. - Men du sa ikke at du var lei deg.
De var et par, Holland.
Par jakter sammen, men du viste oss bare ett sett med spor.
- Du visste det. - Jeg visste ikke.
Du visste det.
Hvis jeg hadde visst det, ville jeg aldri ha delt oss opp. Jeg ville ha holdt oss samlet.
Si nå at du beklager.
- Jeg er lei meg for ditt tap. - Jeg tapte ikke noe.
Jeg er lei meg for tapet hans.
Jeg er lei meg for familiens tap, jeg er lei meg for kona hans.
- For barna hans. - Ja, barna hans. Jeg er lei meg for barna hans.
- Jeg beklager. - Si det igjen.
Beklager. Jeg beklager. Jeg beklager. Jeg beklager.
Jeg beklager også.
Grunnen til at jeg ikke dreper deg akkurat nå, er fordi jeg må ha skyss til Nairobi i morgen.
Jake. Noe er der oppe, og storfeet vil ikke gå i nærheten av det.
Stille. Lytt. Lytt.
- Det er et skudd. - Faen.
Hei, hei ku. Hei ku.
Zane! Glem flokken, kom opp på toppen! På toppen!
Å, faen!
Hei, jeg er ubevæpnet. Jeg er ubevæpnet.
Zane!
Din jævel.
Du kommer til mitt land med prærierottene dine!
- Skyter på slektningene mine! - Herregud!
Jeg skjøt ikke på noen.
Jeg vet ikke hvem som skjøt. Jeg trodde gutten skjøt på oss!
- Zane! Hvem skjøt på deg? - Alle skjøt på meg!
Jeg skal finne oss noen trær.
Skal du henge oss? Hva?
Henge meg?
Det er det jævla 1900-tallet, og du skal henge oss?
For å hindre sauene mine fra å sulte.
Storfe beiter ikke her oppe.
Ingenting beiter her oppe!
Fortsett, heng oss.
Heng oss for helvete.
Og se hvor lang tid det tar delstaten Montana å henge deg!
Hva sa jeg at jeg skulle gjøre,
hvis jeg fant sauene dine på beite på en annen manns land?
Zane! Ta åtte cowboyer og samle disse sauene.
- Begynn å skyve dem mot Rez. - Ja, sir.
De sulter på rez. Sulter...
Vi fikser det.
Du skylder nevøen min en hest.
Tar vi disse gutta til byen?
Jeg har noe annet i tankene.
Amerikanske kvinner må vedlikeholde huset.
Et sløvt holdt hjem avler apati hos barn
så vel som sykdom, for ikke å snakke om vreden til mannen som bygde hjemmet.
Han laget det, du renser det.
Still dere inntil veggen vendt mot meg.
Når jeg sier ifra, vil dere feie til kanten i min retning.
Fei.
Sa jeg feie den av kanten? Nå har du rot på trinnene.
Fei den til kanten,
ta tak i et støvbrett og fei det av kanten og inn i brettet,
ta den så til jordet og dump det.
En gang til.
Legg det våte sengetøyet på brettet og strekk det ut.
Ta tak i såpestykket og gni såpen over sengetøyet til det skummer.
Og dra nå sengetøyet over brettet,
og en-to-tre-fire,
dypp i vannet, snu det, strekk det ut.
Ta tak i såpestykket og gni det over sengetøyet, en, to, tre, fire.
Herre Jesus, vær vår gjest.
Vi ber deg velsigne denne maten.
Så den kan gi næring og opprettholde oss.
Jeg vil heller bli slått...
enn å spise dette.
Jeg advarte deg, Banner.
Nå angriper du familien min.
Det kommer til å bli det siste du noen gang gjør.
- Hva skal vi gjøre? - Du holder deg helt stille.
Prøv å jobbe hendene fri.
Kanskje svetteboksen vil lære deg den fromheten søster Mary ikke klarte å gi deg.
Hvis du snakker den skitten på skolen min igjen...
Vil jeg begrave deg levende. Og verden vil være ferdig med deg.
Er det forstått?
Din ville hedning.
Med alt beitet her borte, må vi fortsette sørover.
Vi vil være på toppen av parken før du vet ordet av det.
Og hver gang en ku viker, vil det være en middagsklokke for ulvene og bjørnene.
Vi må passe på dem hele sommeren.
Vi får ikke den vognen høyere opp. Hvordan skal vi mate disse gutta?
Vi pakker en leir på muldyr.
- Spise mye hjortekjøtt. - Det vil ikke bli lett for disse gutta.
Helvete, det var slik vi pleide å gjøre det. Vi forlot aldri flokken.
Var ikke noen sovebrakke. Det tok meg ti år å sove seks måneder innendørs.
«Lett» sto ikke i stillingsbeskrivelsen.
- Tror du noen av dem klarte det? - Avhenger av lojaliteten til hesten deres.
Hvis du gir en mann nok tid, vil han finne veien ut av hva som helst.
Jeg tror noen vil klare det.
- Jeg håper noen få gjør det. - Hvorfor?
En dag skal du styre dette stedet,
og for at sønnen din en dag også skal drive det,
må du forstå hva denne ranchens største fiende er.
Det er ikke ulv, eller tørke eller snøstormer eller Texas Feber.
Det er andre menn.
Mennesket vil velge å ta det du har bygget, i stedet for å prøve å bygge det selv.
Hver sivilisasjon i denne verden,
er bygget på toppen av den de erobret.
Du drar til Roma eller Jerusalem eller Paris,
Frankrike, og det er byer stablet på toppen av byer stablet på toppen av landsbyer,
på toppen av en manns hus,
bygget på toppen av en manns hule.
Skulle ønske det ikke var slik, men det er det.
Fiendene dine må være så livredde...
at deres frykt er større enn deres grådighet.
Jeg ga de mennene en sjanse,
fordi jeg ville at de skulle fortelle verden hva som skjedde...
da de svek meg.
La oss få litt søvn, gutter.
Det er ikke lett å si hva morgendagen vil gi oss.
"Mennesket vil alltid søke å ta fra andre det han kunne lage selv."
Det er de ordene som har styrt denne familien.
Eller kanskje er det vår avvisning av å overgi oss som styrer oss.
- Hva er det? - Hundene bjeffet på noe.
Sover Elizabeth?
Hun er ovenpå og synger «All the Ways He Loves Me».
Du kan høre føttene hennes valse over gulvet og øve for mottakelsen hennes.
Å, å være nitten igjen.
Man skulle tro å vokse opp på en ranch ville ha herdet den litt.
Hun vokste opp i Boston, sommerne her ute var liksom som en hytte i parken.
Plaske rundt i elvene, rase avgårde med hesten sin over åkrene.
Det eneste hendene hennes har berørt med hensikt, er et piano.
Er sikker på at sønnen min vil bøte på det, om han ikke allerede har gjort det.
- Emma. - Jeg beklager.
- Jeg vet du ser det. - Jeg ser det.
Jeg hadde bare ikke tenkt å nevne det.
Jeg vet ikke hvor hensynsløsheten i ham kommer fra.
Ikke fra meg. Og John er den mest bevisste mannen jeg noen gang har møtt.
Jeg håpet... at kona hans ville ta noe av ilden ut av neste generasjon.
Det ser ut til at sønnen din gifter seg med bensin, min kjære.
Og brannen vil bare bli større.
Heldige meg.
- Jeg skulle ønske vi hadde to hus. - To?
Et mindre for når de er borte.
Dette føles tomt.
Det er derfor jeg sitter her ute.
Kom hit.
Hei, gutt. Kom hit.
Det er gutten sin.
Kom igjen. Det er gutten sin.
Jeg er her for å se tilsynsføreren.
Har du en avtale?
Sitt ned.
Har du en avtale?
Hvor lenge har du ventet?
To dager.
- Vi vil ikke ha sauene dine her. - Er ikke sauene mine. De er dine sauer.
- Sauene våre? - De er sauene dine nå.
Vi vil ikke ha sauer.
Med sauene går gresset bort og ulvene kommer.
Jeg er ingen fan av dem heller, men de smaker ganske bra.
Jeg er med Yellowstone.
- Du er Dutton. - Jobber for ham.
Fant disse sauene på fjellet. Mr. Dutton sa å bringe dem til deg.
Å gjøre hva?
Hva enn du vil. Behold dem. Selg dem. Spis dem.
Du kan lage klær av ullen. De er en gave.
Bakken virker like bar her som den er på plassen vår. Tenkte du kunne bruke dem.
Vi kan bruke dem.
Har du noen innhegninger til å holde dem inne?
Vi har innhegninger.
- Trenger du hjelp med å få dem dit? - Nei. Vi trenger ikke hjelp.
Hei.
Fortell Dutton...
"Takk skal du ha."
Jeg skal si det til ham.
Kom igjen, gutter.
Det er en kilde som strømmer inn i en innsjø over denne stigningen.
Kan være et godt sted å holde dem.
Hold dem oppe og la dem spre seg.
Velg tre for å bli hos flokken.
- Hold dem her. - Hold dem her.
- Kom dere vekk herfra, gutter! - Vi skal hjem nå!
Dette er ikke stedet å sove. Mr. Worth vil se deg nå.
Kom inn.
Sitt ned.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Barnebarnet mitt er på en statlig internatskole i Dakota.
Det er Nord-Dakota.
Ingen ting som "Dakota."
Baptistene har dagskoler i reservatet.
Den ene er bare en kvart mil fra huset mitt.
- Dette er barnebarnet ditt, sier du? - Barnebarnet mitt.
For at et indiansk barn å gå på en dagskole, må skolen være innenfor 3 km fra barnets primære bolig.
Det er hos meg. Hun bodde hos meg før de tok henne.
- Hvor er foreldrene hennes? - Moren hennes er ikke lenger.
Faren hennes jobber i reservasjonsbesetningen.
Mor er død og far forlot henne?
- Ikke forlatt. Jobber. - Men ikke hjemme hos henne. Det er forlatt.
Loven sier at for et indiansk barn å gå på en dagskole, må de bo hos sin nærmeste familie-
-i deres primære bolig.
Jeg er familien hennes.
Har du dødsattest på moren?
Influensa.
- Den spanske. - Er det noen andre?
Dette endrer ikke loven.
Bare fordi moren hennes er død, betyr det ikke at du tar hennes plass. Det er ikke slik loven fungerer.
Hvis du ønsker å være hennes nærmeste familie, må du lovlig adoptere henne.
- Hvordan gjør jeg det? - Du må til en dommer, og be om det.
Men...
Det er ingen dommer. Du er dommeren.
Det er en sorenskriver i Crow Agency. Gå dit.
Kom nå barn. Arbeid såpen gjennom håret.
Kom, kom.
Ikke bekymre deg, barn. Jeg skal vaske deg.
Jeg vil si hun er ren nok, søster.
- Jeg skal hente håndkleet hennes. - Jeg henter håndkleet hennes.
Takk søster. Det var alt.
Kan du snakke?
- Jeg kan snakke. - Kan du heve armen?
Du slår ansiktet mitt uten provokasjon,
men sitter stille mens søster Alice kjører de skitne hendene over deg.
Jeg burde kanskje ikke ha avbrutt.
Feberen din vil tømme ishuset helt av seg selv.
Du tror jeg er motstanderen din, men det er jeg ikke.
Jeg er din redning, Teonna.
Jeg er broen fra den utdødde sivilisasjonen av ditt folk,
til det blomstrende samfunnet som har i oppgave å temme dette gudløse stedet.
Jeg tilbyr alle ferdighetene som kreves for at en ung kvinne skal trives som mor og kone.
Hvordan man driver en gård, hvordan man lager mat, hvordan man rengjør,
hvordan man leser, aritmetikk, vitenskap og viktigst av alt, skriften.
Jeg tilbyr alle ferdighetene du trenger for å leve et rikt liv.
Og du fornekter dem, angriper meg for å lære dem.
Se på meg, jente.
Jeg har sverget å drepe indianeren i deg, og vil holde mitt ord.
Hvis du noen gang legger en hånd på meg igjen, så skal jeg drepe resten av dere.
Vennene mine er for redde til å spørre, så de sendte meg.
Spørre hva?
Amerikaner.
Jeg vil aldri til å forstå hvorfor dere briter alltid blir så sjokkerte av å finne en amerikaner,
andre steder enn Amerika.
Fordi det er så langt. Se hvor langt du har reist.
Jeg er ikke sjokkert over å møte deg.
Du er frekk.
Vi amerikanere er kjent for vår mangel på oppførsel.
Sant.
- Drikker du Champagne? - Når jeg feirer.
Og whisky når du er nedfor.
Whisky når jeg er nedfor.
Her er for noe verdt å feire. Måtte det finne deg snart, sir.
"Huzzah".
Jeg liker stilen din, sir.
- Hva er spørsmålet du må stille meg? - Jeg trenger ikke spørre. Jeg vet svaret.
Du er en jeger.
Hvilken reserve?
Jeg veileder ikke jegere, jeg jobber for Protektoratet.
Jeg forstår ikke noe av det dere sier.
Du er Spencer Dutton, den amerikanske krigshelten som jakter menneskeeterne.
Du drepte menneskeeteren i Kalahari, menneskeeterne i Sabi og menneskeeterne i Tsavo.
- Var fem år da de drepte den i Tsavo. - Du vil aldri overbevise henne om det.
Og du drepte nettopp de menneskeetende leopardene i Mount Suswa.
Du er berømt, i tilfelle du var uvitende.
- Jeg var uvitende. - Vel, du er.
Det sies at du drepte en med bare hender.
Tror du på alt du hører?
- Bare når jeg vil at det skal være sant. - Hvorfor vil du at det skal være sant?
For romantikken.
Det er ingen romantikk i det.
Hvorfor gjør du det da?
Fordi å dø er det mest levende du noen gang vil føle.
Ser du ikke romantikken i det?
Og det er nok.
Hun er forlovet, sir.
God dag til deg. Alexandra! Kom med nå.
Kom igjen, denne veien.
Forferdelig med Kagiso.
Han var vår beste guide.
Ja han var.
- Hvor lenge skal de sårene gro? - Legen sier et par uker.
- Jeg trenger deg i Tanganyika. - Jeg har ingen guider.
Det er guider i Tanganyika.
- Leopard eller løve? - Hyene.
- Sett? - Mm.
- Har du ingen i leiren som kan håndtere det? - Å, det er ikke i nærheten av en leir.
Den angriper ingeniørene på jernbanen.
Jeg vil helst ikke vente i to uker før du kommer dit. Kan du holde en rifle til den skulderen?
Ja, jeg kan holde en rifle. Hvordan er veien til Tanganyika?
Du vil ikke forveksle det med en gate i London.
- Jeg har avgjort fanen din i baren. - Jeg er ikke ferdig ennå.
Å, jeg har tatt hensyn til fremtiden.
Det vil være en bil klar for deg i morgen tidlig.
Tillat meg å heve et glass til dette mest unike stedet
for presentasjon av en forlovelse,
men når du tenker på bruden, gir kanskje selskapet med løver, perfekt mening.
Tross alt har hun deres ånd, og deres manke.
- Skål. - Hør hør.
Hvis du vil unnskylde meg.
- Selvfølgelig. - Takk skal du ha.
Alexandra.
Jeg har blitt plassert på et tog med destinasjon ikke av mitt valg,
og jeg har ingen mulighet til å stoppe det.
Han er snill, Alex.
Det er mer enn jeg kan si for de fleste.
Hvem feide godhet fra føttene deres?
Jeg er en eiendomstransaksjon, Jennifer.
Det er alt dette er.
Å, Alex.
Alle menn er like etter tretti:
hårlinjen trekker seg tilbake og magen marsjerer fremover.
Tiden kommer da vennlighet er det eneste som betyr noe.
Da ber jeg om at en snill finner deg.
Eller ta min.
Hvilke forferdelige barn du vil oppdra.
La oss gå tilbake.
Du ka gå.
Jeg kommer snart.
Du er akkurat som dyrelivet her.
Migrerer fra vannhull til vannhull.
Jeg ville være lett å ta i bakhold.
Jeg antar at jeg vil se deg i baren i frokostsalen om morgenen.
Jeg drar i morgen tidlig.
Hvor tar det neste eventyret deg?
Østover.
Hvor tar det deg?
Jeg er redd alle mine eventyr er over.
Det er en skam.
Jeg er enig.
Kanskje du vil ta meg med på ditt.
Du vil ikke likt mitt.
Ikke vær for sikker på det.
Alexandra.
Jeg ser hva du mener.
- God morgen. - Litt tidlig å kalle den god.
Hun kommer til å kjøre den magre gutten fillete.
- Jeg hører veien til Serengeti er dårlig. - Definitivt.
Du vil finne det mest ubehagelig.
Alexandra?
Stopp bilen.
- Har du plass til en til? - Nei egentlig ikke.
Min ridder i skinnende rustning.
- Alexandra? - Vennligst kjør.
Se på meg.
Hvis du ikke vil at jeg skal bli med, så går jeg ut.
Dit jeg skal er farlig.
La oss se døden i øynene da, skal vi?
Finn noen som elsker deg.
OVERSATT OG I SYNK AV LEOGATE1968