4. JULI 1778
De er svær at stille tilfreds.
Det har jeg svært ved at tro.
Jeg har det dårligt.
Jeg må trække mig fra Deres selskab.
Gør Deres hunde noget?
Det skal jeg nok.
I dag er årsdagen
for vores erklæring.
Vi kan takke Gud
for vores frihed.
Jeg kan ikke udstå Franklin.
FORESTÅENDE KRIG
ERKLÆRING
BASERET PÅ ROMANEN
"A GREAT IMPROVISATION" AF STACY SCHIFF
Tag for Dem, mr. Adams. Der er mere end rigeligt.
Jeg har allerede spist for flere timer siden.
Og hvordan skrider Deres studier frem?
Hvad?
Jeg spurgte, hvordan det går med fransklektionerne.
Deres udtale er elendig. Intet under, at jeg ikke kunne forstå Dem.
Det er vel vigtigere at gøre forsøget end at gøre det helt korrekt. Ikke sandt?
- De tog vognen igen i aftes. - Undskyld?
Jeg skulle i operaen. I stedet var jeg strandet her.
Det må De undskylde. Jeg var til en banket for Parmentier.
Hvem?
- Den kendte farmakolog. - Jeg har aldrig hørt om ham.
Ikke at jeg bryder mig om den såkaldte musik. Det er kun larm.
En masse meningsløs jamren, men jeg havde allerede købt billet.
Må jeg spørge Dem om noget?
- Sig frem. - Hvad laver De her?
Det er jeg ikke forpligtet til at fortælle Dem.
- Det ville gøre arbejdet noget nemmere. - Og hvilket arbejde er det?
Deres konti er et stort rod. De bogfører ikke Deres udgifter.
Deres korrespondance er volapyk, og De spiser morgenmad klokken 10.14.
Men jeg har alligevel formået at forhandle en alliance med Frankrig.
Og hvordan har den hjulpet os?
Den franske flåde er den største flok grødhoveder,
jeg nogensinde har været så uheldig at møde.
Vi kæmper alene og er mere forgældede end nogensinde.
Men De lefler stadig for Deres bonkammerat, Vergennes.
Det er bedst at holde sig på god fod med ham.
Det er bedst at få ham til at opfylde hans pligter.
Hvis De ikke gør det, så gør jeg.
Med Deres indgående viden om alt, hvad der er fransk,
vil den strategi blive en uovertruffen succes.
Og nu skal vi holde fest.
Har De noget imod, at vi fejrer vores uafhængighed?
Dagen fortjener alvorlig helligholdelse, ikke pjanket underholdning.
Vores værter ser anderledes på det, og det gavner os at føje dem.
Og hvad koster disse festligheder os?
Slet ingenting. Monsieur Chaumont betaler for det.
Ja, det gør det kun værre.
Hvor mange amerikanere er det meningen, at vi skal huse?
Ti? 50? Tusind?
Her er kun tre, min kære.
- Hvad så med dr. Bancroft? - Han sover her jo ikke.
Det kunne han lige så godt. Måske er det på tide at tale om husleje.
Jeg kan jo ikke bede vores gæster blive lejere.
Vi huser dem, giver dem mad, heste og tjenestefolk og nu den her fest.
For hvor mange livre?
Udgiften er ingenting i forhold til det, vi kan tjene på handel.
Og hvornår sker det? Vil vi være døde inden da?
Jeg forventer ikke, du forstår handelsverdenens kompleksitet.
Fint. Leg dine små lege.
Men jeg siger dig, at ekstravagancen ruinerer os.
Endelig. Så hjælp mig dog op, dit store drog!
Og hvad var hans svar?
Jeg kunne ikke helt følge med.
Noget med, hvordan de pakker ting ind hos konditoren.
Papiret kan være rødt eller grønt, men bagværket indeni er det samme.
Han siger, at bag deres forskelligartede overbevisninger
deler alle religioner en fundamental sandhed.
Det er for kompliceret for mig.
Så burde du nok have overvejet det lidt nøjere,
inden du tilbød hans barnebarn vores datter.
Stop så.
Jeg vil ikke skændes med dig.
Sig til ham, at en protestant ikke kan avancere her.
Og Cunégonde skal ikke bindes til sådan en skæbne.
Jeg har allerede indledt forhandlingerne.
Vil du have, at jeg fremstår som en tåbe?
Det her var dit fuldemandspåfund, ikke mit.
Som om du aner, hvad du taler om.
Er din stolthed vigtigere end din families fremtid?
- Han har masser af guld i Amerika. - Og hvad nytte gør det os her?
En datter er en byrde, der skal gives videre hurtigst muligt.
Det forstod din far.
Hvorfor gør du ikke?
Måske kan mademoiselle Jupin forklare det for mig.
- Hun er tydeligvis en skarpsindig kvinde. - Nu er du respektløs.
Hvis bare jeg var.
Tror du ikke, at jeg kan se, at du flirter med en mand, der er 40 år ældre end dig?
Du kalder ham for papa, sidder på hans knæ
og sender ham sukkersødt ævl i dine evindelige breve.
- Sikke en skamløshed. - Ja.
Hvor vover jeg at søge selskab hos en, der fryder mig,
og dermed vanære min hengivne ægtemands gode navn.
Navnet er mit. Godset er mit. Og jeg får min vilje.
Alle andre kan skride ad helvede til.
Jeg rev en søm, og Gabrielle måtte sy den.
Hvad synes du?
Vil Franklinet kunne lide det?
Betagende.
Ja?
Hvad?
Du skulle til at sige noget.
Bare at jeg kom til dette land med en dreng,
og at jeg nu ser en mand.
Tak.
Du er bedre til fransk, end jeg nogensinde bliver.
Du er en dygtig sekretær.
Du fremstår troskyldig, hvilket charmerer både kvinder og mænd.
Jeg har vel haft en god læremester.
Mener du mig?
Min kære dreng. Det er mig altid på sinde
at sikre dig en rolle, der er passende for vores familie.
Vil kongressen ikke betale mig?
Det kan man jo håbe, men jeg taler om mere langsigtede planer.
På hvilken måde?
Monsieur Brillon og jeg har talt om en alliance.
- Hvilken slags? - Ægteskabsslagsen.
Hvem skulle da giftes med hvem?
Du ville skulle giftes med mademoiselle Cunégonde.
Hun er veluddannet, smuk og formuende.
Og jeg tror, at du måske endda er lidt lun på hende.
Ved hun det?
Hun skal ikke være en del af det.
Skal jeg?
Vi taler jo om det nu, gør vi ikke?
Du skal ikke begå den fejl, jeg begik.
Når du gifter dig, skal det være til din fordel.
Alt andet fører kun til fortrydelse.
Hvis Cunégonde bliver min kone, hvad bliver jeg så?
En franskmand, ser det ud til.
Og...
Efterlader du mig så bare her?
Hvis du takker ja til dette ægteskab,
tilbringer jeg med glæde resten af mine dage i Frankrig.
Jeg vil se dig falde til ro, min dreng, før jeg skal herfra.
Godt. Jeg... Ja.
Godt.
Du må gerne få æren.
Hvor var jeg?
"To tiggere gik på en vej."
"En blind sagsøger, halt sagsøgt. De deler
Det venlige retsvæsens upartiskhed,
En skilling til ham, en skilling til dig."
"Det midterste er sagførerens salær."
Men dog.
Sikke et bevis på venskab.
Jeg gad vide, om de ikke skærer halsen over på hinanden.
Hvorfor skulle de gøre det?
Jeg har det fra pålidelige kilder,
at de jævnligt kaster sig ud i den mest upassende strid,
og at de anser ægteskabets bånd for en farce.
Nej. Virkelig? Du store.
Han slæbte mig med til middag med Brillon-parret.
Behageligt nok, må jeg indrømme.
Men der sad en aldeles utiltrækkende kvinde ved siden af mig...
- Hvad tror De? - Jeg kan ikke gætte det.
Hun er ægtemandens elskerinde, helt åbent. Og konen?
Madame Brillon.
Hun trøster sig med en vis monsieur le Coq.
- Hr. Hane? - Et dæknavn, naturligvis.
Er De sikker på det?
Det fortalte Franklin mig. Den slags ved han jo.
Det er tankevækkende.
Og de er vores allierede.
Jeg tvivler nogle gange på deres loyalitet.
Man lover meget. Men...
- Har De talt med Franklin om det? - Nej. Han vil ikke høre tale om det.
Nå... Der kan De se.
Vi to bør tale sammen.
De har alle set Dem på scenen.
- Men de har ikke inviteret mig ind. - De er inviteret nu.
Tretten striber.
Er det rigtigt?
De gør udsigten til uafhængighed endnu mere tiltalende.
Hør Dem lige.
De lyder mere fransk for hver dag.
Det er meget...
Det ved jeg ikke, om jeg bryder mig om. Jeg foretrækker Dem som amerikaner.
Er det det, De ønsker? Altså...
Er det den slags person, De...
Se.
Han har taget en afrikaner med til festen.
Hun er skuespillerinde.
Hvor ved De det fra?
Jacques har nævnt hende.
Det er jo endnu mere skandaløst.
De anvender kunstnernavne. For at skjule, hvor de kommer fra.
Hvad har vi gjort for at fortjene det her?
- Den tåbe sender mig tidligt i graven. - Lad være med at sige noget.
Jeg smider ham på porten, uanset gæsterne.
Det gør du ikke.
Så kan han gemme sig for sine kreditorer
og nasse på sine horer og se, hvordan han...
Stop!
Mor.
Far.
Lad mig præsentere mademoiselle Caillot fra Comédie-Italienne.
Hvor er det stort af jer, at give dette stakkels skyggens barn
en dag i lyset.
Åh. Altså...
Vi så Dem i lystspillet af Goldoni.
De var helt vidunderlig!
Madame. Hvad skygger for Deres sol i dag?
- Virker jeg nedtrykt? - Måske tager jeg fejl.
Chaumont-drengen gør, som det passer ham
uden at tænke på, hvad verden mener.
Verden får måske alligevel det sidste ord.
Men han har udfordret den. Og det er også noget.
De er i dårligt humør.
Min kære papa...
Kan der komme noget mellem os?
Madame, vi... Vi har jo vores traktat.
Jeg mener ikke disse andre kvinder.
Hvad kan bryde båndet mellem vores sjæle?
Intet, jeg kan komme på.
- Lover De mig det? - Hvad er det, De gerne vil sige?
Mine damer og herrer. Må jeg få Deres opmærksomhed?
Frihedens højdepunkt begynder om lidt.
Hr. Hane.
- Hvad? - De hørte mig godt.
"Denne doktrin, mine venner,
handler om fornuft og visdom."
Fornuft og visdom.
"Men forlad Dem nu ikke for meget på Deres egen driftighed."
Driftighed.
"Og som konklusion
er erfaring en dyr skole..."
Men tåber lærer ikke af andet!
"Som Den Fattige Richardsiger...
...de, der ikke vil rådgives, kan ikke hjælpes."
Hvis De ikke vil lytte til fornuft...
"Så giver fornuften Dem én over nallerne!"
Og så genial er Franklin.
Han greb lynet fra himlen...
...og slagtede tyrannerne.
Det er ren afgudsdyrkelse.
Jeg håber, at det er behageligt.
Bestemt udholdeligt, monsieur Gérard.
Denne opgørelse fra Deres kongres
har gjort mig temmelig svimmel, mr. Adams.
49.000 uniformer, klarinetter og trompeter,
skeer og noder, maling og fingerbøl.
Jeg skulle mene, at De også finder en fregat og otte skibe på listen.
Det hele beløber sig til en tiendedel af denne regerings årlige budget.
Hans Majestæt har allerede brugt hundrede og...
150 millioner livre på at sikre Dem Deres uafhængighed.
Men New York, Carolina-staterne og Georgia tilhører stadig briterne.
Fordi admiral d'Estaings ekspedition ikke kunne løsne deres greb
om den amerikanske kyst.
Vi har hørt, at en flok drukkenbolte fra New England bander ad Frankrig.
Og jeg forstår, at i Frankrig kan en mand behandle sit ægteskab...
Man må forvente visse misforståelser i krigstider.
Er De ikke enig, mr. Adams?
Jo længere tid, jeg undersøger vores anliggender her i Europa,
jo mere virker vores alliance...
Som en klippe, vi kan bygge på.
Men Frankrig mangler stadig at leve op til forpligtelserne i traktaten.
Vi sendte jer kanoner og krudt. Musketter og bajonetter.
Vi har givet jer nok penge...
Vores situation er lige så usikker, som før I sluttede jer til kampen.
Vi er i undertal og mangler de helt basale forsyninger,
som alliancen skulle sørge for.
Intet ville afslutte krigen hurtigere
end en stærk fransk flåde, der kunne knuse englænderne til søs.
Er De også ekspert i flådestrategi, mr. Adams?
Uanset hvad jeg er, er jeg ikke blind.
Og jeg kan se, at Frankrig sigter mod at holde vores hage over vandet,
men ikke at afholde os fra at drukne.
Har De det godt, dr. Franklin?
Den forbistrede podagra. Jeg ville ikke ønske den for kong Georg.
- Er der noget... - Intet. Intet, desværre.
- Lad mig hente hoffets læge. - Nej, nej. Tak.
Den eneste lindring er hvile og tomt håb.
Jeg anmoder ministeren
om alvorligt at overveje at sende tøj og uniformer.
Ja. Ja. Naturligvis. Gérard?
Tre millioner livre.
Blot et greb i lommen.
Tror De virkelig, han blev narret af Deres pludselige tegn på svaghed?
Deres opfattelse af diplomati bliver vores undergang.
Amerika kan ikke tåle mere af denne langsomme, tavse sneglefart.
Vi må udvise styrke i vores arbejde. Foretage dristige skridt. Vise driftighed.
Der er intet fransk ord for "driftighed".
Kunsten her er at opnå meget ved at se ud, som om man opnår meget lidt.
Den kunstart har De vist mestret.
Mens jeg stadig går på Jorden,
vil jeg forsøge at behage hoffet, så jeg kan skaffe så meget støtte, jeg kan.
Vi har ikke smidt lænkerne fra én tyran for at tage en andens på.
Grev Vergennes er ikke vores ven.
Nej, men jeg kan stadig godt lide ham.
Væk!
Sikke en forestilling.
Hvordan blev reformationen overhovedet til noget?
Stakkels skarn. De nulrer med deres perler og messer på latin.
- Ikke at de kan forstå et ord af det. - Jeg skulle forresten hilse fra London.
Hilsner alene er ikke kompensation nok for de risici, jeg løber.
Vær tålmodig, mr. Bancroft. De er blevet pænt belønnet indtil videre.
Tænk på de himmelske velsignelser, der stadig venter.
Jeg tvivler på, at vores samarbejde fører til guddommelige belønninger.
Jeg foretrækker kompensation i dette liv.
En mand, der værdsætter penge så højt, er typisk ikke så optaget af,
hvor de kommer fra.
Jeg har givet Dem og London rigelige beviser på min loyalitet.
Krigen går dårligt for Amerika.
Det er nu, vi må skabe den endelige splid. Så tvivl om Versailles' intentioner.
De får svært ved at overbevise dr. Franklin om,
at grev Vergennes handler i ond tro.
Mr. Adams er mindre betaget af franskmændene.
Hvis dr. Franklin blev fjernet fra ligningen...
- Det vil jeg ikke være med til. - Var De ikke opsat
på at få afsluttet den krig?
At et ord falder om vores aftale til dr. Franklin eller mr. Adams...
Stemningen i Passy er giftig nok i forvejen.
Det vil ikke gavne noget at afsløre mig.
De er ikke Hans Højheds eneste agent i Frankrig, at De ved det.
Men jeg er den eneste, som er dr. Franklins fortrolige.
Og mr. Adams fortrolige?
Mr. Adams har lave tanker om menneskeheden.
Måske er det berettiget.
De er en snarrådig fyr.
De finder nok på en måde at vinde hans tillid.
Hvis De er kommet for 4. juli-fejringen, er De lidt sent på den.
Det skal De ikke tænke på. Jeg har modtaget en fuld rapport.
L'apothéose de la liberté. Sikke en forestilling.
Hvad skylder jeg så æren?
De misbilliger muligvis, at vi gerne vil have, at De bliver i nærheden.
Jeg er sikker på, at De blot vil mig det bedste.
Det vil ikke være godt for politiet, hvis der skulle ske Dem noget.
Hvordan skulle det ske, når De så sjældent slipper mig af syne?
Vi er ikke de eneste, der holder øje.
Og ikke alle er så venligt indstillede over for Deres tilstedeværelse.
Hvad er det, De forsøger at sige?
At det måske ville være fornuftigt af Dem at udvise varsomhed med Deres færden.
- Fordi? - Visse rygter. Intet andet.
Monsieur Lenoir, hvorfor kan jeg aldrig være sikker på,
om De forsøger at hjælpe eller skade mig?
Måske er De mistroisk af natur?
Jeg er egentlig meget ligetil.
Pas på Dem selv, doktor. Der er nok kaos i Paris i forvejen.
Kom ind.
Jeg tænkte, at De havde brug for lidt at styrke Dem på.
Mr. Bancroft. Hvor venligt af Dem.
Kom ind.
Fra mit private lager af Shui Xian.
Tak.
- Noget i teen? - Nej tak. Jo stærkere, jo bedre.
- Værsgo. - Tak.
Han tog vognen igen i aftes.
Ja. Det var noget med en banket til ære for monsieur Parmentier.
Den kendte farmakolog.
- De har hørt om ham. - Hvordan kan De udholde hans opførsel?
Man accepterer hans karakterfejl, fordi han er behageligt selskab.
På hvilken måde?
Men helt ærligt, mr. Adams,
er jeg taknemmelig for, at De er kommet for at lægge vægt bag diplomatiet.
- Det glæder mig, mr. Bancroft. Virkelig. - Ser De...
Vores høje tanker om dr. Franklin er naturligvis uændrede.
Efter min mening må nogen nu skrue bissen på over for det franske hof.
Jeg har tilskyndet en hårdere tone i et stykke tid, og...
Mens jeg er her, mr. Bancroft, bliver Versailles holdt til ilden.
Og gudskelov for det.
Mere te?
Tak.
Lad mig være!
Hvad sker der?
- Hvad tror De? - Bortfører De mig?
I når aldrig væk fra godset!
Det tror jeg nu nok. Ved De hvorfor?
De fortæller portvagten, at De kender os.
Så må I dræbe mig først!
Bøh!
I møgsvin! I...
Han er modigere, end vi troede!
"Så må I dræbe mig først!"
Har I idioter ikke noget bedre at tage jer til?
Måske ikke. Måske.
Drik, Akilleus.
Du får brug for det.
Kusk, fortsæt!
- Gifter du dig med hende? - Det ønsker min bedstefar.
Ja. Men spørgsmålet er, hvad du vil.
Hun er rigtig sød.
Jeg kan godt lide, når hun driller mig.
- Og... Tror jeg. Og hendes familie er... - Velhavende?
- Ikke så velhavende. - Velhavende nok.
- Men unge Akilleus... - ...er interesseret i en anden.
Er du ikke?
Skal vi sidde her hele aftenen?
- Vi øver os. - I hvad?
Der kommer nogen.
Vil du stikke mig med den der?
Gilbert.
General Lafayette, tak.
Mener du det?
Selvfølgelig ikke. Lad mig give dig et knus, mon ami.
- Virker jeg amerikansk nu? - Ikke rigtigt.
Snarere som Auvergne pakket ind i lidt New Jersey.
- Han fornærmer en officer. - Hæng ham på stedet.
- Vi kan også stikke ham. - Ja, det kan vi godt.
- Hvorfor så hemmeligt? - Teknisk set er jeg under husarrest.
Kongen vil ikke have, at hans markiser tager ud og kæmper i andres krige.
Men det er vores krig nu. Begge landes.
Og det er det, vi vil tale om.
Sid ned, mine venner.
Lad os tale om kampen for frihed.
Portsmouth, Liverpool, Lancaster, Plymouth, Cork.
En eskadre skibe, der kan angribe alle havnene.
Tvinger vi briterne til at forsvare kysten,
har de færre mænd og skibe at sende til Amerika.
Hvad siger De, mine herrer?
Og hvordan skal vi betale for denne flotille?
- Vi opkræver skat fra byerne. - Det er dristigt.
Og hvis byerne nægter at betale for denne beskyttelse?
- Så brænder vi dem ned. - Hvad?
Han...
Min ven, vær nu fornuftig.
Plyndrer man Liverpool alene, kan man skaffe to millioner pund.
En kvart million i Lancaster. En halv million i Cork.
De mener vel ikke, at De billiger den her tåbelige plan?
Hvad er der galt, mr. Adams? Er det ikke mandigt nok for Dem?
Det er jo fuldkommen latterligt. Det er umuligt.
Umulige strategier lykkes ofte, fordi ingen forventer dem.
Og hvor mange mænd ville dette tossede påfund kræve?
Ikke mere end 2000 franske soldater.
Nej, nej, nej. Det er for få, hr. markis.
Medbring fire eller fem tusind. Gør betydelig skade.
Hvad med at indsætte kavaleriet for at sprede frygt fra kysten?
En glimrende idé. Knus deres kampånd! Lad frygten rase.
Ja, men... Ville frygten ikke bare forlænge lidelserne på begge sider?
At lade England smage den medicin,
de har stoppet ned i vores halse, ville være den helt rette straf.
Og hvem skal lede denne hærgende horde?
Hvem ellers, monsieur? Mig. Med mine kammerater ved min side.
Et børnekorstog. Sikke en genial idé.
Og en flok elefanter større end Hannibals, der tramper sig vej gennem Lancashire.
Og som skubber sine jamrende fanger foran sig sølet til i blod.
Plymouth delenda est!
Det er et upassende emne at spøge med.
Planen er skam alvorligt ment.
Vi vil sætte sejl og tvinge England i knæ.
"Vi"?
Ja. Gilbert, Ségur, Noailles og mig.
De herrer, vil De give os et øjeblik?
Det er det, der sker, når en bastard opfostrer en bastard.
Ved du, hvorfor jeg tog dig med hertil?
For at jeg kunne...
For at et barn kan være hos mig, når jeg dør.
- Jeg er 19. - Du er stadig ung.
Skal jeg så bare vente her? Indtil du bliver dødeligt syg?
Og hvad skal jeg fortælle din far?
At jeg tog dig fra ham kun for at efterlade dig på bunden af Det Irske Hav?
Så ville du være nødt til at tale med ham.
Døden er ikke ærefuld, min dreng.
"Vi lover hinanden vores liv, vores skæbne og vores ære."
Ja, mr. Jefferson holder af sine retoriske kruseduller.
Men vi skrev alle under.
Så fik vi en god omgang aftensmad og sov i behagelige senge.
Gilbert tog en kugle for de ord.
Markisens slægt har levet af krig i århundreder.
Vi har været smede og lysestøbere
og på det seneste har vi klaret os anstændigt i trykkeribranchen.
Lad os følge vores slægts kald og ikke søge det, der ikke er i vores natur.
Du vil have, at jeg er fej.
Jeg vil have, at du er i live, Temple. Og ved min side.
Det vil gavne vores sag mere end det her vanvittige rod.
Du ved ikke alt.
Men det gør du?
Du tager ikke af sted, og så taler vi ikke mere om det.
- Forstår De problemet? - Jeg ved, at det er et ømtåleligt emne.
Mon han vil gå med til at tale med en præst?
Jeg har lært ham at være åben over for alt.
Men hvad betyder det for mig?
Det er det udadtil, der betyder noget.
Og hvis vi går med til det?
Hvis præsten siger god for det, er det fint.
Naturligvis, tout le tralala...
Det kræver jo lidt snedighed.
Men vores aftale ville være den samme?
Jeg bryder mig ikke om idéen,
om at hun bliver...
Amerikaner?
Vi har betalt for...
Jeg har betalt for at fylde hendes hoved med musik, dans og italiensk.
Det er mange penge, der går til spilde.
Hvis vi får religionsspørgsmålet på plads til Deres tilfredsstillelse,
og jeg forsikrer Dem om, at både Temple og jeg gerne bliver i Frankrig...
Vi kan godt lide drengen, doktor. Det kan vi.
Ingen tvivl om det.
Godt.
Det er en chemise á la reine. Fordi dronningen var den første, der bar en.
Eller ikke den første. Enhver bondekone ville... Men da hun tog den på...
Og madame Bertin... Alle går til hende nu.
Jeg siger: "Maman, det er ikke fair, at du får dine kjoler syet der,
og jeg ikke har andet end..."
- De lytter ikke. - Jo, jeg gør.
Jeg...
De ville vise mig Deres malerier.
Kun fordi De bad om det.
Haven...
Pipou, hans næse er helt forkert.
Her er den kjole, jeg talte om.
Jeg viser ham akvarelmalerierne.
- Det må du ikke kede ham med. - Jeg keder mig ikke.
Måske har I lyst til at gå på terrassen. Det er en dejlig aften.
Man går bare frem og tilbage.
Gå, tak.
Og vær charmerende.
De bliver her.
Er det klogt, madame?
Vi kan vist godt forlade os på deres gode opdragelse.
Javel. Så vil jeg...
- Undskyld? - Jeg sagde nej.
En seddel. Hundrede livre.
Tag den og rejs.
Hvis De ikke tager imod, får jeg Dem eskorteret væk.
Og så sørger jeg for, at De ikke får plads i noget andet hjem
i en radius på 150 km omkring Paris.
End ikke
som toilettømmer.
- Monsieur Brillon... - Er ikke besværet værd.
- Madame. - Min kære.
Hvad skylder vi fornøjelsen?
Jeg vil bare være sammen med de to mænd, der optager mine tanker mest.
Vi talte netop om religionsforskelle og hjertets trofasthed.
I taler om ægteskabet mellem vores datter og Deres søn.
Du har vel ikke fortalt ham det.
- Fortalt ham hvad? - Det, vi blev enige om.
- Jeg kan ikke huske... - Fint.
Min gode herre.
Min mand elsker Dem, og det gør jeg også.
Så han ved ikke, hvordan han skal sige det, der skal siges.
- Hvad i alverden... - Så jeg må sige det for ham.
I vores hjerter er vi enige om,
at der kun er én religion og én moral.
Min kære, jeg ved, at...
Selvom enkeltpersoner kan gøre, som de lyster,
og lade andre om at have fordomme,
kræver familier en strammere tilgang.
- Så... - Madame, jeg advarer Dem...
Vi bliver ikke Deres svigerfamilie, men vi forbliver Deres venner.
Og selvom det smerter os at vide, at De måske søger hengivenhed andetsteds,
vil vi give Dem al den omsorg, vi kan.
Men det her ægteskab bliver ikke til noget.
Nogle har frie sind. Andre klamrer sig til deres lænker og kalder dem frihed.
Man kan ikke tale fornuft med dem.
Men vær ikke mismodig. Jeg skal nok få dig gift.
Og Franklin-slægten skal nok få vores plads i verden.
- Jeg går hjem, hvis det er i orden. - Helst ikke.
Der sker jo ikke noget i Passy.
Jeg ved, at du ønsker det bedste for mig.
- Plyndre Liverpool? - Han lavede sjov.
Det lyder ikke sjovt.
Versailles går aldrig med til det. De er allerede trætte af krigen.
De undervurderer hans overtalelsesevner.
Han har forbudt sit barnebarn at tage med.
Der er 10.000 andre, der vil tage hans plads. Hvad betyder deres blod for ham?
Mr. Adams er imod det. Han stoler ikke på alliancen.
Hvad, hvis han fik fuld bemyndigelse?
Så ville de skulle kalde dr. Franklin hjem.
Det er der kun en lille chance for. Fraktionerne i Philadelphia er splittede.
Vi forsøger noget andet.
Prr, prr, prr. Là.
- Noget at fortolde? - Kig selv.
Med Deres tilladelse.
Mine damer og herrer! Andet ring!
Sidste ring, mine damer og herrer!
Sidste ring!
Jeg bryder mig ikke om at være oppe før solopgang.
- Ønskede du dig ikke hæder? - Jo. Men senere på dagen.
Hvordan...
Hvordan plyndrer man overhovedet en by?
Han finder ud af det.
Hvad sker der, når vi når til Le Havre?
Vi køber nogle skibe, rekrutterer et par tusind mænd,
finder noget ammunition...
Der kommer nogen.
Min ven. Har din bedstefar skiftet mening?
Lad os brænde England ned.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith