Du er vanskelig å gjøre til lags.
Det synes jeg er vanskelig å tro.
Jeg viser en dårlig figur.
Jeg skal trekke meg fra ditt selskap.
Er hundene dine snille?
Jeg skal ikke feile.
Dette er årsdagen...
...for erklæringen vår.
Takk, Gud...
...for vår frihet.
Jeg kan ikke utstå Franklin.
KRIG NÆRMER SEG
ERKLÆRING
BASERT PÅ BOKEN "A GREAT IMPROVISATION" AV STACY SCHIFF
Forsyn deg, Mr. Adams. Det er mer enn nok.
Jeg har spist alt, sir, for flere timer siden.
Og hvordan går studiene?
Hva?
Jeg spurte om hvordan franskopplæringen går.
Uttalen din er fryktelig. Ikke rart at jeg ikke forstod deg.
Er det ikke bedre å prøve enn å måtte få det helt korrekt?
Du tok vognen igjen i går kveld.
Unnskyld?
Jeg skulle i operaen. Men jeg kom meg ikke noe sted.
Jeg beklager. Jeg var i en bankett for Parmentier.
Hvem?
- Den kjente farmakologen. - Aldri hørt om mannen.
Jeg bryr meg ikke om den såkalte musikken. Bare støy.
En masse meningsløs hyling, men jeg hadde kjøpt billett.
Kan jeg spørre deg om noe?
- Sett i gang. - Hva gjør du her?
Det trenger jeg ikke å fortelle.
- Det ville gjort arbeidet enklere. - Hvilket arbeid er det?
Regnskapet er rotete. Du fører ikke utgifter.
Korrespondansen din er surrete, og du spiser frokost klokken 10.14.
Likevel har jeg forhandlet fram en allianse med Frankrike.
Hvordan har det gagnet oss?
Den franske marinen er den største gjengen fjols til sjøs jeg har sett.
Vi kjemper alene, i dypere gjeld enn noensinne.
Og du prøver fortsatt å imponere din følgesvenn Vergennes.
Det er best å være på godfot med ham.
Få ham til å overholde forpliktelsene. Gjør ikke du det, så gjør jeg det.
Med din dype forståelse av alt det franske,
- vil den strategien utvilsomt lykkes. - Og nå skal vi holde selskap.
Er du imot å feire uavhengigheten vår?
En høytidelig seremoni er passende, ikke tøysete underholdning.
Vertene våre mener ikke det, og det er best å gjøre dem fornøyde.
Denne hyllesten vil koste oss hvor mye?
Overhodet ingenting. Monsieur Chaumont betaler for det.
Det gjør det enda verre.
Hvor mange amerikanere skal vi ta imot?
Ti? Femti? Tusen?
Vi har bare tre, kjære.
- Hva med dr. Bancroft? - Han sover ikke her.
Det kunne han like gjerne. Kanskje det er på tide å kreve leie.
Jeg kan ikke be gjester bli leieboere.
Vi gir dem losji, mat, hester og tjenere, og nå dette selskapet.
Til hvor mange livre?
Utgiftene er ingenting sammenlignet med den framtidige handelen.
Når er denne framtiden? Vil noen av oss leve lenge nok til å se den?
Jeg venter ikke at du skal forstå deg på handel.
Greit. Du kan spille dine spill.
Men denne ekstravagansen blir vår ruin.
Endelig. Hjelp meg opp, din digre dumrian.
- Og hva svarte han? - Jeg skjønte det ikke helt.
Noe om hvordan de pakker ting på konditoriet.
Det kan være rødt, det kan være grønt, men bakverket inni er det samme.
Han mener at bak de ulike trosretningene deler religionene en fundamental sannhet.
Det er for komplisert for meg.
Da burde du tenkt deg om før du tilbød datteren vår til barnebarnet hans.
Det holder. Jeg lar deg ikke krangle med meg.
Si til ham at en protestant ikke har noen framtid her.
Og Cunégonde kan ikke bli bundet til en sånn skjebne.
Jeg har begynt å forhandle alt. Vil du at jeg skal virke som en narr?
Dine berusede krumspring er skyld i dette.
Som om du vet hva du snakker om.
Er stoltheten din viktigere enn familiens skjebne?
- Han har nok av gull i Amerika. - Og hvordan gagner det oss her?
En datter er en byrde man kvitter seg med så fort som mulig.
Faren din forstod det. Hvorfor gjør ikke du det?
Kanskje mademoiselle Jupin kan forklare meg det.
Hun er tydeligvis en kvinne med dømmekraft.
- Du er skamløs, madame. - Jeg skulle ønske jeg var det.
Tror du jeg er blind for flørtingen din med en 40 år eldre mann?
En du kaller pappa. Sitter på kneet hans
og skriver flørtende tøys til i uendelige brev. For en skamløshet.
Ja.
Hvordan våger jeg å søke selskap med en som gleder meg?
Og dermed vanære min hengivne ektemanns navn.
Navnet er mitt. Eiendommen er min. Og jeg bestemmer.
Andre kan dra til helvete.
En søm revnet, og Gabrielle måtte sy den.
Hva synes dere?
Vil Franklinet like det?
Henrivende.
Ja?
- Hva? - Du skulle til å si noe.
Bare at jeg kom til dette landet med en gutt, og nå ser jeg på en mann.
Takk.
Du er bedre i fransk enn jeg noensinne blir.
Du er en omhyggelig sekretær.
Du har noe uskyldig ved deg som sjarmerer både kvinner og menn.
- Jeg har nok hatt en god lærer. - Mener du meg?
Kjære gutten min. Jeg tenker alltid på
å sikre deg en plass som er passende for familien vår.
Kommer ikke Kongressen til å lønne meg?
Vi kan håpe på det, men jeg mener mer varige arrangementer.
Hvordan da?
Monsieur Brillon og jeg har diskutert en allianse.
- Hva slags? - Den ekteskapelige.
- Hvem skulle giftet seg med hvem? - Du og mademoiselle Cunégonde.
Hun er utdannet, pen og godt stilt.
Og jeg tror du bryr deg litt om henne.
- Vet hun det? - Hun trenger ikke å vite noe.
- Trenger jeg det? - Vi snakker jo om det nå.
Ikke gjør samme feil som meg.
Gift deg fordelaktig.
Alt annet er en oppskrift på anger.
Hvis Cunégonde blir min hustru, hva blir jeg da?
En franskmann på alle måter.
Og du... Forlater du meg bare her?
Si ja til ekteskapet,
og jeg vil gladelig tilbringe alle mine dager i Frankrike.
Jeg vil se deg etablert, gutten min, før jeg ikke kan se noe mer.
Greit. Jeg... Ja.
Greit.
Du kan få æren.
Hvor var jeg?
"To tiggere er på reise..."
"Blind saksøker, lam saksøkt, begge vet,
Om den vennlige lovens upartiskhet.
En slant til ham, en slant til deg."
"Og resten går advokatens vei."
Ja visst.
Så mye vennskap.
- Rart at de ikke kutter hverandres strupe. - Hvorfor skulle de det?
Jeg vet fra sikre kilder
at de alle engasjerer seg i de mest lidderlige handlinger
og anser ekteskapelige bånd som en ren farse.
Nei. Er det sant? Herregud.
Han slepte meg med til middag med Brillon-familien. Hyggelig nok, ja.
Men jeg hadde denne usjarmerende kvinnen til bords...
Hva tror du?
Jeg aner ikke.
Hun er ektemannens amoureuse, ganske åpent. Og hustruen?
Madame Brillon.
Hun trøster seg med en viss monsieur le Coq.
- Mr. Rooster. - Et alias, selvsagt.
Er du sikker på dette?
Franklin fortalte meg det. Det er sånne ting han vet.
Betenkelig.
Og dette er våre allierte.
Jeg tviler iblant på lojaliteten deres.
My er blitt lovet, men...
- Har du diskutert det med Franklin? - Han vil ikke høre det.
Du og jeg bør snakke sammen.
- Alle har sett deg på scenen. - Men de har ikke invitert meg hjem.
Du er invitert nå.
Tretten striper. Var det riktig?
Du gjør utsiktene til uavhengighet enda mer tiltalende.
Hør på deg.
- Lyder mer og mer fransk hver dag. - Det er veldig...
Men jeg vet ikke om jeg liker det. Jeg foretrekker deg som amerikaner.
Er det det du vil? Jeg mener... Er det den typen person du...
Se der.
- Han tok med en afrikaner til selskapet. - Hun er skuespiller.
- Hvordan vet du det? - Jacques nevnte noe om henne.
Det er enda mer skandaløst.
De bruker scenenavn, vet du. For å skjule hvor de egentlig er fra.
Hva har vi gjort for å fortjene dette?
Den ødelanden sender meg i graven.
- Ikke si noe nå. - Jeg kaster ham ut, jeg blåser i gjestene.
Det gjør du ikke.
Da kan han gjemme seg for kreditorene og snylte på horene sine, og se hvordan...
Stopp!
Mor.
Far.
La meg presentere mademoiselle Caillot fra Comédie-Italienne.
Så elskverdige dere er som gir dette stakkars skyggenes barn en dag i lyset.
Åh. Vel...
Vi så deg i Goldoni-farsen.
Du var helt fabelaktig.
Madame. Hva skygger for solen for deg i dag?
Ser jeg dyster ut?
Kan hende... jeg tar feil.
Chaumont-gutten gjør som han vil uten å bry seg om hva verden synes.
Verden kan fortsatt få siste ord med ham.
Men han ville ha kranglet med den. Og det er da noe.
Du er i underlig humør.
Kjære pappa...
Kan noe komme mellom oss?
Madame, vi har avtalen vår.
Jeg mener ikke de andre kvinnene.
Hva kan bryte våre sjelers bånd?
- Ingenting jeg kan komme på. - Har jeg ditt løfte?
Hva er det du vil si?
Mine damer og herrer. Kan jeg få oppmerksomheten?
Frihetens apoteose begynner snart.
Mr. Rooster.
- Hva? - Du hørte meg.
"Denne doktrinen, mine venner, er fornuft og klokskap."
Fornuft og klokskap.
"Men bli ikke for avhengig av vår virksomhet."
Virksomhet.
"Og for å konkludere, erfaring er en dyr skole..."
Men dårer lærer ikke.
"Som Stakkars Richard sier..."
"De som ikke vil ha råd, kan ikke hjelpes."
Men hører du ikke på fornuft...
"Gir hun deg et rapp over fingrene."
Sånn er Franklins genialitet.
Han tok lynet fra himmelen
og knuste tyrannene.
Dette er ren avgudsdyrking.
- Jeg håper dette er komfortabelt. - Ja, bra, monsieur Gérard.
Denne fortegnelsen fra Kongressen deres gjør meg ganske åndeløs, Mr. Adams.
49 000 uniformer, klarinetter og trompeter,
slaginstrumenter, noter, maling og kauser.
Du vil nok finne en fregatt og åtte linjeskip også på listen.
Summen av det hele blir en tiendedel av denne regjeringens årlige budsjett.
Hans Majestet har allerede brukt...
150 millioner livre for å sikre dere uavhengighet.
Men New York, Nord- og Sør-Carolina og Georgia tilhører fortsatt britene.
Fordi admiral d'Estaings ekspedisjon ikke fikk tatt fra dem den amerikanske kysten.
Vi blir fortalt at Frankrike ble forbannet av en gjeng fylliker fra New England.
Og jeg har hørt at i Frankrike kan man behandle ekteskap...
Visse misforståelser kan forventes i krigstid.
Er du ikke enig, Mr. Adams?
Jo lenger jeg er i Europa og vurderer affærene våre,
desto mer virker alliansen vår som...
En klippe vi kan bygge på.
Men Frankrike har ikke oppfylt forpliktelsene i henhold til traktaten.
Vi sendte kanoner og ammunisjon. Musketter og bajonetter.
Gitt dere nok penger...
Situasjonen vår er like prekær som før dere ble med i kampen.
Vi er underbemannet og mangler de mest grunnleggende forsyninger
som alliansen skulle befordre.
Ingenting ville stanset krigen raskere enn en fransk flåte som beseirer britene.
Er du ekspert på marinestrategi også, Mr. Adams?
Jeg er ikke blind. Jeg ser at Frankrike vil holde haken vår over vann,
men ikke hindre at vi drukner.
Er alt i orden?
Denne gikten. Jeg ville ikke ønsket kong Georg den.
- Er det noe? - Ingenting, dessverre.
- La meg hente hofflegen. - Nei. Takk.
Den eneste kuren er hvile og tomt håp.
Om jeg kan bønnfalle ministeren
om å vurdere seilduk og uniformer.
Ja. Selvsagt.
Gérard?
Tre millioner livre.
En bagatell?
Tror du virkelig at han ble grepet av din plutselige smerte?
Din oppfatning av diplomati blir vår undergang.
Amerika tåler ikke mer av denne langsomme, tause umerkelige krypingen.
Vi må vise styrke i arbeidet. Et hardt trykk. Vise beskjeftigelse.
Det fins ikke noe fransk ord for beskjeftigelse.
Kunsten her er å oppnå mye ved å virke som man oppnår lite.
En kunst som du mestrer.
Så lenge jeg er i live,
vil jeg prøve å behage hoffet for å oppnå de fordelene jeg kan.
Vi kastet ikke én tyranns lenker for å ikle oss en annens.
Grev Vergennes er ikke vår venn.
Nei, men jeg liker ham likevel.
Flytt deg!
Litt av et syn. Får en til å undres over hvordan reformasjonen lyktes.
Stakkars krek. Fingrer med rosenkransene og synger på latin.
Ikke at de forstår ett ord.
London sender sine komplimenter.
Komplimenter kompenserer ikke for risikoene jeg tar.
Vær tålmodig. Du er blitt sjenerøst belønnet så langt.
Tenk på himmelens velsignelser.
Jeg tviler på at samarbeidet vårt vil gi gudommelig belønning.
Jeg tar kompensasjon i dette livet.
En som setter penger så høyt, pleier ikke å bry seg om hvor de kommer fra.
Jeg har bevist min lojalitet for deg og London.
Krigen går dårlig for Amerika. Nå kjører vi inn den siste kilen.
Så tvil om Versailles' intensjoner.
Du kan ikke overbevise dr. Franklin om at grev Vergennes er uærlig.
Mr. Adams er mindre forført av de franske.
Hvis dr. Franklin blir fjernet...
- Det tar jeg ikke del i. - Jeg trodde du ville ha slutt på krigen!
Ett uforsiktig ord om forbindelsen vår til dr. Franklin eller Mr. Adams...
Atmosfæren i Passy er giftig nok som den er.
Å eksponere meg vil ikke gagne deg.
Du er ikke Hans Høyhets eneste agent i Frankrike.
Jeg er den eneste med dr. Franklins tillit.
Og Mr. Adams' tillit?
Mr. Adams har et kritisk menneskesyn.
Kanskje det er berettiget.
Du er dyktig. Du finner sikkert en måte å vinne tilliten hans på.
Hvis du kommer til 4. juli-feiringen, er du sent ute.
Ingen grunn til bekymring. Jeg har fått full rapport.
Frihetens apoteose.
Et stort skue.
Hva skyldes da denne æren?
Du har kanskje noe imot vårt ønske om å holde deg nær.
Du tenker sikkert bare på mitt beste.
Det ville satt politiet i dårlig lys om du kom ut for noe.
Hvordan kan det skje når jeg sjelden er ute av syne for deg?
Vi er ikke de eneste øynene på deg.
Og ikke alle er like vennlig innstilt til at du er her.
Hva er det du prøver å si?
At det vil være klokt å være forsiktig når du kommer og går.
- Fordi? - Visse rykter. Ikke mer.
Monsieur Lenoir, hvorfor kan jeg aldri være sikker
på om du prøver å hjelpe meg eller skade meg?
Kanskje du er av en mistroisk natur. Jeg er en veldig enkel mann.
Vær forsiktig. Det er nok forbrytelser i Paris allerede.
Kom inn.
Jeg tenkte at du trengte noe styrkende.
Mr. Bancroft. Så snilt.
Kom.
Fra mitt private lager av Shui Xian.
Takk.
Noe i teen?
Svart, takk. Jo svartere, jo bedre.
- Her. - Takk.
Han tok vognen igjen i går kveld.
Ja. Noe om en bankett for monsieur Parmentier.
Den berømte farmakologen.
- Du har hørt om ham. - Hvordan holder du ut oppførselen?
Man godtar karakterbristene mot gleden av hans selskap.
Hvilken glede er det?
For å si det som det er...
Jeg er glad for at du har kommet for å gjøre diplomatiet sterkere.
- Det er godt å høre, Mr. Bancroft. - Du forstår...
Vår respekt for dr. Franklin er selvsagt like stor.
Etter min mening er det på tide at noen stiller det franske hoffet til rette.
Jeg har oppfordret til strengere tiltak en god stund, og...
Så lenge jeg er her, Mr. Bancroft, skal ikke Versailles få hvile.
Gudskjelov for det.
Mer te?
Takk.
La meg være!
Hva er dette?
- Hva virker det som? - Kidnapper dere meg?
- Dere kommer aldri ut fra eiendommen. - Jo da. Vet du hvorfor?
- Du sier til portvakten at du kjenner oss. - Dere må drepe meg først.
Bø!
Drittsekker! Dere...
- Han er modigere enn vi trodde. -"Dere må drepe meg først!"
- Har ikke dere idioter bedre ting å gjøre? - Kanskje ikke. Kanskje vi har det.
Drikk, Akilles.
Du vil trenge det.
Kjør, kusk!
- Gifter du deg med henne? - Bestefar vil det.
Spørsmålet er hva du vil.
Hun er veldig hyggelig.
Jeg liker at hun erter meg,
- tror jeg... Og familien hennes er... - Rik?
- Ikke så rik. - Rik nok.
Men unge Akilles...
- Er interessert i en annen. - Ikke sant?
- Skal vi sitte her hele natten? - Anse det som trening.
På hva?
Det kommer noen.
Vil du stikke meg med den?
- Gilbert. - General La Fayette, takk.
Ja vel?
Selvfølgelig ikke.
La meg omfavne deg, mon ami.
- Virker jeg amerikansk nå? - Ikke helt.
Mer som Auvergne pakket i litt New Jersey.
- Fornærme en offiser. - Heng ham på flekken.
- Vi kan bare stikke ham. - Det fungerer.
- Hvorfor så hemmelig? - Teknisk sett har jeg husarrest.
Kongen liker ikke at markiene kjemper i andres krig.
Men det er vår krig nå. Det er begges krig.
Det er det vi skal diskutere. Sett dere, venner.
Og la oss snakke om kampen for frihet.
Portsmouth, Liverpool, Lancaster, Plymouth og Cork.
- En skvadron av skip angriper havnene. - Tvinge britene til å forsvare kysten,
og de vil ha færre menn og skip å sende til Amerika.
Hva sier dere?
Og hvordan skal man betale for denne flåten?
- Vi krever penger av byene. - Det er dristig.
Og hvis byene nekter å betale for denne beskyttelsen?
- Da brenner vi dem ned. - Hva sa han?
Han...
Min venn, noen fornuftens ord.
Å plyndre bare Liverpool ville være verdt to millioner pund.
Si en kvart for Lancaster og en halv million for Cork.
Du bifaller vel ikke denne idiotiske planen?
Hva er i veien, Mr. Adams? Er det ikke mandig nok for deg?
Det er helt absurd. Det er umulig.
Umulige planer lykkes ofte fordi ingen venter dem.
Og hvor mange menn ville denne eskapaden krevd?
- Ikke mer enn 2000 franske soldater. - Det er for få, marki.
Ta fire eller fem tusen. Gjør ordentlig skade.
Hva med en avdeling fra kavaleriet for å spre frykt fra kysten?
Godt tenkt. Skrem dem. La frykten lamme landet.
Vil ikke det forlenge lidelsene på begge sider?
Gi England en smak av medisinen
de har trykket ned i halsen vår. Det ville vært rettferdig.
Og hvem skal lede denne horden i ødeleggelsene?
Hvem andre, monsieur? Jeg. Med mine følgesvenner.
Et barnekorstog. For en god idé.
Og Hannibals elefanter tramper gjennom Lancashire.
De driver sine jamrende fanger foran seg, dekket av blod.
Plymouth delenda est.
Dette er ikke et tema å spøke med.
Planen er seriøs.
Vi vil sette seil og bringe England i kne.
"Vi?"
Ja. Gilbert, Ségur, Noailles og jeg.
Kan vi få et øyeblikk alene?
Sånn blir det når en uekte oppdrar en uekte.
Vet du hvorfor jeg tok deg med hit?
For å se meg lykkes...
For å ha et barn i nærheten til å lukke øynene mine når jeg dør.
Jeg er 19.
Det er nær nok.
Skal jeg bare vente her? Til døden rammer deg.
Og hva skal jeg si til faren din?
At jeg tok deg fra ham bare for å sende deg til bunnen av Irskesjøen?
- Da måtte du ha snakket med ham. - Det er ingen ære i graven.
"Vi lover å dele liv, framgang og vår hellige ære."
Ja, Mr. Jefferson liker blomstrende retorikk,
men alle signerte på den.
Vi har spist et godt måltid og sovet i komfortable senger.
Gilbert ble skutt for de ordene.
Markiens familie har gjort forretninger av krig i flere århundrer.
Vi har vært smeder og lysstøpere,
og i det siste har vi gjort det rimelig godt i trykkeribransjen.
La oss alle følge vår families kall, og ikke søke det som ikke er i vår natur.
Du vil at jeg skal være en kujon.
Jeg vil at du skal være i live, Temple. Og ved min side.
Det vil gagne saken vår mer enn dette sinnssyke virvaret.
- Du vet ikke alt som er å vite. - Men det gjør du?
Du skal ikke dra. Det er mitt siste ord.
Du forstår vel vanskelighetene?
Jeg vet at det er en ømtålig sak.
Vil han akseptere å snakke med en prest?
Jeg har bedt ham være åpen for alt.
For å være ærlig betyr det ikke noe for meg.
Det er fasaden som betyr noe.
Og hvis forpliktelsen blir møtt?
Hvis presten sier ja, bra. Selvfølgelig, tout le tralala.
Saken vil kreve litt finesse.
Men avtalen vår er uendret?
Jeg liker ikke tanken
på at hun blir til en...
Amerikaner?
Vi betaler for...
Jeg betaler for å fylle hodet hennes med musikk, dans og italiensk, tror jeg.
Det er mye penger å kaste bort.
Om vi avgjør spørsmålet om tro tilfredsstillende for deg,
og jeg forsikrer at både Temple og jeg forblir lykkelige i Frankrike...
Vi liker gutten, doktor. Vi liker ham. Ingen tvil om det.
Bra.
Chemise à la reine. Dronningen var den første som brukte den.
Ikke den første. Enhver bondepike ville brukt den. Men når hun tar den på...
Og alle går til madame Bertin nå.
Jeg sier: "Maman, det er urettferdig at du får kjolene sydd der, og jeg har bare..."
- Du hører ikke etter. - Jo.
Jeg...
- Du skulle vise meg malearbeidet ditt. - Fordi du ba om det.
Hagen...
Pipou. Snuten hans er helt feil.
Her er kjolen jeg snakket om.
- Jeg viser ham akvarellene. - Du må ikke kjede ham.
Jeg kjeder meg ikke.
Vil dere spasere på terrassen? Det er en behagelig kveld.
Det er bare å gå fram og tilbake.
Gå nå.
Og vær sjarmerende.
- Du kan bli. - Er det klokt, madame?
Vi kan stole på deres gode oppdragelse.
Ja vel. Da kan jeg...
- Unnskyld? - Jeg sa nei.
En seddel. På 100 livre.
Ta den og gå.
Tar du den ikke, får jeg deg sendt fra eiendommen.
Og lar alle vite at du ikke skal få noen plass i noe hus i nærheten av Paris.
Ikke engang for å tømme pottene.
- Monsieur Brillon... - Er ikke verd bryet.
- Madame. - Min mann.
Hva skyldes denne gleden?
Jeg ville være hos de to mennene jeg tenker mest på.
Vi diskuterte varianter av tro og hjertets fasthet.
Dere forhandler om ekteskapet mellom vår datter og din sønnesønn.
Du har vel ikke fortalt ham det.
Fortalt ham hva?
At vi er enige.
- Jeg husker ikke... - Greit.
Min gode herre.
Mannen min er glad i deg, og det er jeg også.
Så han vet ikke hvordan han skal si det som må sies.
- Hva er det du... - Så jeg må si det for ham.
Vi er enige i troen på at det er bare én religion og én moral.
Jeg forstår behovet...
Men selv om individer kan gjøre som de ønsker
og overlate andre til sine fordommer, krever familier mer strenghet.
- Så... - Madame, jeg advarer deg...
...vi skal ikke være dine barn, men dine venner.
Selv om det smerter oss at du vil søke hengivenhet andre steder,
skal vi gi deg så mye støtte vi kan.
Men dette ekteskapet vil ikke finne sted.
Noen er fri i sinnet, andre omfavner lenkene sine og kaller det frihet.
Man kan ikke snakke fornuft med dem.
Men ikke bli motløs. Jeg skal finne en make til deg.
Og vi Frankliner skal ha vår plass i verden.
- Jeg går tilbake hvis det er i orden. - Jeg vil helst at du ikke gjør det.
Ingenting kan skje i Passy.
Jeg vet at du vil mitt beste.
Plyndre Liverpool?
- Han spøkte. - Det er ikke morsomt.
Versailles går aldri med på det. De er lei av krigen alt.
- Du ignorerer overtalelsesevnene hans. - Han forbød barnebarnet å dra.
Da kan 10 000 andre ta hans plass. Er de i slekt med ham?
Mr. Adams ville sagt nei. Han stoler ikke på alliansen.
Hva om han hadde full myndighet?
Da måtte dr. Franklin bli tilbakekalt.
Det er det små sjanser for. Fraksjonene i Philadelphia er for splittet.
Vi prøver noe annet.
Ptro. Là.
Noe å fortolle?
Se selv.
Med din tillatelse.
Mine damer og herrer! Teppet går snart opp!
Siste varsel!
Jeg liker ikke å stå opp før soloppgang.
- Jeg trodde du søkte heder. - Ja. Senere på dagen.
Hvordan...
Hvordan plyndrer man en by?
Han vet det.
- Hva skjer når vi kommer til Le Havre? - Vi kjøper noen skip,
rekrutterer noen tusen menn, skraper sammen ammunisjon...
Det kommer noen.
Min venn. Har bestefaren din ombestemt seg?
- La oss brenne England. - La oss brenne England.
Tekst: Evy Hvidsten