4. JULIJ 1778
Težko vam je ustreči.
To pa težko verjamem.
Neprepričljiv sem.
Ne bom vas več motil.
So vaši psi prijazni?
Ne bo mi spodletelo.
Danes je obletnica
naše razglasitve neodvisnosti.
Bogu se zahvaljujemo
za svojo svobodo.
Franklina ne prenesem.
BLIŽAJOČA SE VOJNA
RAZGLAS
PO KNJIGI "A GREAT IMPROVISATION" STACY SCHIFF
Kar pogumno, g. Adams, več kot dovolj imamo.
Že pred nekaj urami sem jedel.
Kako napreduje vaše učenje?
Prosim?
Vprašal sem, kako napreduje vaša francoščina.
Vaša izgovorjava je obupna. Nič čudnega, da vas nisem razumel.
Trud je pomembnejši od brezhibnosti, ni tako?
- Sinoči ste spet vzeli kočijo. - Prosim?
V opero sem hotel. Pa sem namesto tega obtičal tu.
Se opravičujem. Na banketu za Parmentierja sem bil.
Za koga?
- Priznanega farmakologa. - Nisem še slišal zanj.
Saj mi ni do t. i. glasbe. Navaden hrup je.
Veliko nesmiselnega dretja, vendar sem kupil vstopnico.
Vas smem nekaj vprašati?
- Izvolite. - Kaj počnete tu?
Tega vam nisem dolžan povedati.
To bi olajšalo delo.
Katero pa?
Vaši računi so neurejeni. Ne vodite izdatkov.
Vaša korespondenca je čista zmeda, zajtrkujete pa ob 10.14.
Pa mi je vseeno uspelo skleniti zavezništvo s Francijo.
In kaj imamo od tega?
V francoski mornarici so največji nesposobneži,
kar sem jih imel smolo spoznati.
Bojujemo se sami in še bolj zadolženi.
Pa se še vedno prilizujete Vergennesu.
Bolje je biti dobro zapisan pri njem.
Bolje ga je prisiliti, da izpolni obveznosti.
Če ga ne boste vi, ga bom jaz.
Brez dvoma bo vaše globoko poznavanje francoskih običajev
zagotovilo velik uspeh.
In zdaj bomo imeli zabavo.
Nasprotujete praznovanju neodvisnosti?
Primerna bi bila svečanost, ne plehko razvedrilo.
Najina gostitelja menita drugače. Raje jima ustreziva.
Koliko nas bo stala ta ubogljivost?
Niti beliča. Vse plača g. Chaumont.
Da, to vse le še poslabša.
Koliko Američanov bomo nastanili tu?
Deset? Petdeset? Tisoč?
Samo tri imava, draga.
- Pa dr. Bancroft? - Ne spi tukaj.
Ali pa če bi. Čas je, da jim začnete računati najemnino.
Od gostov težko zahtevam, da postanejo najemniki.
Dajeva jim streho nad glavo, hrano, konje, zdaj pa še to zabavo.
Za kakšno ceno?
Stroški so v primerjavi s prihodnjim dobičkom od trgovine zanemarljivi.
In kdaj bo to? Bo kdo od nas to še dočakal?
Ne pričakujem, da razumete podrobnosti trgovanja.
Prav. Kar igrajte se.
Toda povem vam, da naju bo ta ekstravaganca pokopala.
Končno! Pomagajta mi vstati, bunki!
In kaj je odgovoril?
Nisem razumel.
Nekaj o tem, kako zavijajo stvari v slaščičarni.
Ovoj je lahko rdeč ali zelen, toda vsebina je enaka.
Pravi, da je vsem verstvom kljub razlikam skupna temeljna resnica.
To je zame prezapleteno.
Potem ste pa najino hčer morda prenagljeno ponudili njegovemu vnuku.
Dovolj.
Ne boste mi oporekali.
Povejte mu, da protestant tu ne more upati na napredovanje.
Cunégonde ne sme doživeti take usode.
Sem se že začel pogajati.
Hočete, da izpadem bedak?
Zahvalite se svojim pijanskim norčijam.
Kot da veste, o čem govorite!
Je vaš ponos pomembnejši od družinskega premoženja?
V Ameriki ima veliko zlata.
In kako naj nam to koristi tu?
Hči je breme, ki ga je treba čim prej preložiti na drugega.
Vaš oče je to razumel.
Zakaj ne morete tudi vi?
Morda mi to lahko razloži gdč. Jupin.
- Očitno zna dobro presojati. - Predrzni ste, gospa.
Ko bi bila vsaj!
Spogledujete se z moškim, ki je 40 let starejši od vas!
Ki ga kličete papa, mu sedite na kolenu
in mu v pismih pihate na dušo.
- Kakšna kolosalna predrznost! - Da.
Kako si drznem iskati družbo nekoga, ki me razveseljuje.
In tako blati ugled mojega predanega moža.
Priimek je moj. Posest tudi. Tako bo, kot rečem jaz.
K vragu z drugimi!
Raztrgala sem šiv. Gabrielle ga je morala zašiti.
Kaj menite?
Bo Franklinčku všeč?
Prelestno.
- Da? - Kaj?
Nekaj hočete reči.
Le to, da sem sem prišel z dečkom,
zdaj pa gledam moža.
No, hvala.
Francoščino obvladaš bolje od mene,
si skrben tajnik...
Z odkritostjo očaraš tako ženske kot moške.
Sijajnega učitelja sem imel.
Misliš mene?
Dragi fant. Veš, da mislim le na to,
da ti zagotovim položaj, vreden naše družine.
Kongres mi bo dal plačo, ne?
Upajva. Govorim o trajnejšem dogovoru.
V kakšnem smislu?
Z g. Brillonom sva se pogovarjala o zvezi.
Kakšni?
Zakonski.
- Kdo bi se poročil? In s kom? - Ti z gdč. Cunégonde.
Izobražena je, čedna in dobro stoječa.
In menim, da ti je nekoliko všeč.
- Ona ve za to? - To ni njena stvar.
- Je moja? - Zdaj se pogovarjava o tem, ni res?
Ne ponovi moje napake.
Poroči se zaradi koristi.
Vse drugo vodi v obžalovanje.
Če bo Cunégonde postala moja žena, kaj bom jaz?
Vse kaže, da Francoz.
Vi pa...
Kar pustili me boste tu?
Privoli v to zvezo,
pa bom rad konec svojih dni prebil v Franciji.
Pred smrtjo bi rad videl, da se ustališ, poba.
Dobro... Da.
Prav.
Potem pa izvoli.
- Kje sem ostal? -"Dva berača potujeta..."
"Slepi tožnik in šepavi toženec si delita
nepristransko skrb prijateljskega sodstva.
Lupina tebi, lupina tebi..."
"Na sredini pa odvetnikovo plačilo ždi."
No...
Čudovit prikaz prijateljstva.
Čudim se, da drug drugemu ne prerežejo vratov.
Zakaj bi si jih?
Iz zanesljivega vira vem,
da se vsi redno predajajo najbolj nebrzdani sli
in da je zanje zakonska zveza navadna farsa.
Ne. Res? Ljubi bog.
Zvlekel me je na večerjo z Brillonovima.
Priznam, bilo je prijetno.
Toda ob meni je sedela neprivlačna ženska...
- Ugibajte. - Ne morem.
Moževa ljubica je, precej odkrito. In žena?
Gospa Brillon.
Tolaži se z določenim gospodom le Coqom.
- G. Petelinom? - To je seveda alias.
Ste prepričani?
Franklin mi je povedal. Take stvari ve.
To da človeku misliti.
In to so naši zavezniki.
Včasih dvomim o njihovi stanovitnosti.
Veliko je obljubljeno, vendar...
- Ste Franklinu to omenili? - Ne. Ne bi poslušal.
No, vidite.
Pogovoriti bi se morala.
- Vsi so te videli na odru. - Toda k sebi me niso povabili.
Zdaj si povabljena.
Trinajst prog.
Sem prav razumela?
Zaradi vas je neodvisnost še privlačnejša.
Res?
Vsak dan zvenite bolj francosko.
To je zelo...
A ne vem, ali mi je to všeč.
Kot Američan ste mi ljubši.
Torej hočete to? No...
Tako osebo si...
Poglejte.
- Afričanko je pripeljal na zabavo. - Igralka je.
Kako veste?
Jacques mi jo je omenil.
To je še pohujšljivejše.
Izmišljena imena uporabljajo.
Da skrijejo, od kod so.
S čim sva si to zaslužila?
Ta razuzdanec me bo poslal v smrt.
- Za zdaj molčite. - Nagnal ga bom.
Ne boste.
Tako se bo lahko skril pred upniki in prosjačil pri svojih lajdrah.
Nehajte!
Mati.
Oče.
To je gdč. Caillot iz italijanske komedije.
Zelo prijazni ste, da mi, otroku senc, omogočate dan na svetlobi.
No...
Videla sva vas v tisti Goldonijevi farsi.
Bili ste čudoviti!
Gospa, zakaj ste danes tako žalostni?
Se zdim pobita?
Morda
se motim.
Chaumontov sin počne, kar hoče.
Vseeno mu je, kaj si misli svet.
Morda bo pozneje trpel posledice svojih dejanj.
Vendar jim bo kljuboval. To pa tudi ni od muh.
Slabe volje ste.
Moj dragi papa...
Naju lahko kaj razdvoji?
Gospa, sporazum imava.
Ne mislim drugih žensk.
- Kaj lahko razdre zvezo najinih duš? - Nič mi ne pade na pamet.
- Obljubite? - Kaj želite reči?
Gospe in gospodje. Pozornost, prosim.
Začel se bo Vrhunec svobode.
G. Petelin.
- Kaj? - Slišali ste me.
"Prijatelji, ta doktrina
je razum in modrost."
Razum in modrost.
"A ne zanašajte se preveč na svojo podjetnost."
Podjetnost.
"Za konec pa,
izkušnje so draga šola..."
Toda norci se drugega ne bodo naučili.
"Kot pravi Ubogi Richard...
Tistim, ki ne poslušajo nasveta, ni mogoče pomagati."
A če ne boste prisluhnili nasvetu...
"Vam jih bo napela."
In tak je Franklinov genij.
Zgrabil je strelo z neba...
In pokončal trinoge.
To je čisto malikovanje.
Upam, da bo to udobno.
Precej znosno, g. Gérard.
Seznam vašega kongresa
mi je vzel sapo, g. Adams.
49.000 uniform, klarineti, trobente,
žlice, notni zapisi, barve in naprstniki.
Na seznamu boste našli tudi fregato in osem linijskih ladij.
Vse skupaj znese toliko kot desetina našega letnega proračuna.
Njegovo visočanstvo je že porabilo sto...
150 milijonov liver, da vam zagotovi neodvisnost.
Pa New York, obe Karolini in Georgia še vedno pripadajo Britancem.
Ker odpravi admirala d'Estainga ni uspel preboj na ameriški obali.
Slišali smo, da je Francijo preklinjala pijana drhal iz Nove Anglije.
Jaz pa, da Francozi zakon obravnavajo kot...
V vojnem času lahko pričakujemo nekaj nesporazumov.
Se strinjate, g. Adams?
Dlje ko sem v Evropi in razmišljam o naših zadevah, bolj se mi naše zavezništvo zdi...
Temelj, na katerem lahko gradimo.
Toda Francija še ni izpolnila obveznosti iz naše pogodbe.
Poslali smo vam topove in strelivo. Muškete in puške z bajonetom.
Dali smo vam dovolj denarja...
Naš položaj je enako negotov, kot je bil, preden ste se pridružili.
Nimamo dovolj mož in pogrešamo celo osnove stvari,
ki naj bi jih zagotovila ta zveza.
To vojno bi najhitreje končala zmaga francoske mornarice nad angleško.
G. Adams, ste tudi strokovnjak za pomorske bitke?
Nisem slep.
Francija nam pomaga le pri golem preživetju.
Potem nas bo potopila.
Dr. Franklin, ste v redu?
Šmentana putika. Še Juriju je ne privoščim.
- Lahko kako pomagamo? - Žal ne.
- Dvornega zdravnika bom poklical. - Ne. Hvala.
Oklepam se lahko le počitka in praznih upov.
Lahko ministra prosim,
da razmisli o pošiljki blaga in uniform?
Da. Seveda. Gérard?
Tri milijone liver.
Navsezadnje je to drobiž.
Res mislite, da ste ga preslepili s svojim nenadnim napadom?
Vaše razumevaje diplomacije nas bo pokopalo.
Amerika ne more več prenašati te počasne in postopne pomoči.
Pokazati moramo odločnost, samozavest, podjetnost.
V francoščini nimajo izraza za podjetnost.
Tu prisegajo na umetnost doseganja velikih stvari z neznatnimi koraki.
To umetnost ste dobro usvojili.
Dokler bom živ,
bom s tem dvorom v prijateljskih odnosih.
Nismo se otresli verig enega trinoga, da bi nas vklenil drugi.
Grof Vergennes ni naš prijatelj.
Ne, ampak mi je vseeno pri srcu.
Odidi!
Pravi spektakel.
Človek se čudi, kako je reformaciji uspelo.
Nesrečniki, prebirajo rožni venec in žebrajo v latinščini.
Pa ne razumejo niti besede.
Mimogrede, London vas je pohvalil.
Sama pohvala ne odtehta tega, koliko tvegam.
Potrpljenje. Do zdaj so vas bogato nagradili.
Pomislite na posmrtno življenje.
Dvomim, da bo najino početje nagrajeno z božjo milostjo.
Raje bi denarno nadomestilo.
Tistim, ki tako ljubijo denar, ni preveč mar, od kod prihaja.
Londonu sem dovolj dokazal svojo zvestobo.
Američanom gre v vojni slabo.
Čas je, da jih do konca potolčemo.
Zasejte dvome o namerah Versaillesa.
Dr. Franklina boste stežka prepričali o Vergennesovi dvoličnosti.
G. Adamsu pa so Francozi manj všeč.
Če bi odstranili dr. Franklina...
- Tega ne bom naredil. - Niste odločeni končati te vojne?
Neprevidna omemba najinega dogovora dr. Franklinu in g. Adamsu...
Ozračje v Passyju je že zdaj dovolj zastrupljeno.
Ne boste si pomagali, če me boste razkrili.
Niste edini kraljev agent v Franciji.
- Vendar edini, ki mu dr. Franklin zaupa. - Pa g. Adams?
G. Adams ima slabo mnenje o ljudeh.
Morda upravičeno.
Iznajdljivi ste. Gotovo ga boste znali prepričati.
Če ste prišli na praznovanje 4. julija, ste malce zamudili.
Brez skrbi, doktor. Prejel sem temeljito poročilo.
Vrhunec svobode.
- Kakšen spektakel. - Čemu dolgujem to čast?
Morda vam ni prav, da vas tako skrbno opazujemo.
Gotovo le v skrbi za mojo blaginjo.
Če bi se vam zgodilo kaj slabega, bi to vrglo slabo luč na policijo.
Kako naj se mi, če me pa ves čas opazujete?
Še zdaleč nismo edini.
In nekaterim vaša navzočnost ni preveč všeč.
Kaj bi mi radi povedali?
Da bi bilo modro, da ste na svojih poteh nekoliko previdni.
- Zakaj? - Govorice. Samo to.
G. Lenoir, zakaj nikoli ne vem,
kakšne namene imate? Mi pomagati ali škoditi?
Morda ste nezaupljivi.
Zelo iskrene namene imam.
Pazite nase, doktor.
Pariz je že sam po sebi dovolj kaotičen.
Naprej.
Mislil sem, da bi vam krepčilo prišlo prav.
G. Bancroft. Zelo ste prijazni.
Pridite.
Iz moje zasebne zaloge čaja shui xian.
Hvala.
Bi morda v čaj še kaj?
Črnega, prosim. Čim močnejšega.
- Izvolite. - Hvala.
Sinoči je spet vzel kočijo.
Da, zaradi banketa za g. Parmentierja.
Uglednega farmakologa.
- Slišali ste zanj. - Kako ga lahko prenašate?
Značajske hibe sprejemam v zameno za njegovo prijetno družbo.
Prijetno?
Če sem pošten, g. Adams,
sem hvaležen, da ste prišli okrepit našo diplomacijo.
Me veseli, da to slišim, g. Bancroft. Zelo.
Veste...
Dr. Franklina še vedno enako cenim.
Menim, da je skrajni čas, da nekdo kaznuje francoski dvor.
Že nekaj časa pozivam k strožjim ukrepom, a...
G. Bancroft, dokler bom tu, Versailles ne bo imel miru.
Hvala bogu.
Še malo čaja?
Prosim.
Pustite me pri miru!
Kaj je to?
- Kaj mislite? - Ugrabljate me?
- Ne bosta se izmuznila. - Stavim, da se bova. Veš, zakaj?
Vratarju boš rekel, da naju poznaš.
Prej me bosta morala ubiti!
Falota!
- Pogumen je. -"Prej me bosta morala ubiti!"
Tepca! Nimata pametnejših opravkov?
Morda ne. Morda pa.
Popij, Ahil.
To boš potreboval.
Kočijaž, poženi!
- Se boš poročil z njo? - To hoče ded.
Da. Toda kaj hočeš ti?
Zelo prijetna je.
Všeč mi je, ko me draži,
- in mislim, da je njena družina... - Bogata?
- Ne tako bogata. - A dovolj.
Toda mladi Ahil...
Je zagledan v drugo.
Drži?
Bomo ves večer tu?
Imej to za dobro vajo.
Za kaj?
Nekdo prihaja.
S tem me nameravaš zabosti?
Gilbert.
General Lafayette, če ne zameriš.
Res?
Seveda ne.
Prijatelj, naj te objamem.
- Sem zdaj videti Američan? - Niti ne.
Bolj kot Francoz s pridihom Američana.
- Častnika žali. - Obesimo ga.
- Ali pa samo zabodimo. - Tudi to bo v redu.
Zakaj te skrivalnice?
V hišnem zaporu sem.
Kralj noče, da njegovi markizi pobegnejo v tujo vojno.
Toda to je zdaj naša vojna. Vojna obojih.
O tem bi se pogovoril.
Sedite, prijatelji. Pogovorimo se o boju za svobodo.
Portsmouth, Liverpool, Lancaster, Plymouth, Cork.
Z ladjami bomo napadli vsa pristanišča.
Britanci bodo branili obalo.
V Ameriko bodo lahko poslali manj mož in ladij.
Gospoda, kaj menita?
Kako bomo plačali to ladjevje?
- Od mest bomo zahtevali pristojbino. - Drzno.
Pa če mesta ne bodo hotela plačati za zaščito?
- Jih bomo požgali do tal. - Prosim?
Je...
Prijatelj, bodimo razumni.
Že oplenitev Liverpoola bi prinesla dva milijona funtov.
Lancaster četrt, Cork pa pol milijona.
Menda ne odobravate tega idiotskega načrta?
Kaj je narobe, g. Adams? To ni dovolj možato za vas?
To je nezaslišano. Neizvedljivo.
Neizvedljivi načrti pogosto uspejo, ker jih nihče ne pričakuje.
Koliko mož bi potrebovali za to pustolovščino?
Samo 2000 francoskih vojakov.
Ne, markiz. To je premalo.
Štiri ali pet tisoč. Povzročite veliko škodo.
Konjenica bi lahko grozo sejala z obale.
Sijajna zamisel! Zlomimo jim duha. Naženimo strah v kosti.
Že, toda ali ne bi to samo podaljšalo trpljenja na obeh straneh?
Naj Anglija okusi enako bolečino, kot jo zadaja nam. To bi bilo pravo zdravilo.
In kdo bi vodil to hordo pri tem pustošenju?
Kdo le, gospod? Jaz. S svojimi tovariši ob strani.
Otroški križarski pohod. Kako sijajna zamisel!
In čreda slonov, večja od Hanibalove, ki lomasti čez Lancashire.
Pred njo ženejo okrvavljene in tarnajoče ujetnike.
Plymouth delenda est.
Kako neprimerna šala!
Načrt je zelo resen.
Nameravamo izpluti in spraviti Anglijo na kolena.
"Mi"?
Da. Gilbert, Ségur, Noailles in jaz.
Gospodje, naju pustita sama?
To se zgodi, ko pankrt vzgaja pankrta.
Veš, zakaj sem te pripeljal sem?
Da bi videli, kako uspešno...
Da bi imel ob sebi otroka, ki mi bo zaprl oči, ko bom umrl.
- Devetnajst let sem star. - Dovolj blizu je.
Naj torej počakam tu? Dokler ne doživite česa pogubnega.
In kaj naj rečem tvojemu očetu?
Da sem mu te vzel le zato, da bi te pustil na dnu Irskega morja?
- Potem bi morali govoriti z njim. - V grobu ni slave.
"Drug drugemu si zaobljubljamo življenje, premoženje in svojo sveto čast."
Da, g. Jefferson uživa v pretiranem besedičenju,
vendar smo se vsi podpisali pod to.
Imeli spodobno večerjo in spali v udobnih posteljah.
Gilbert je bil zaradi teh besed ranjen.
Markizova rodbina se vojskuje že stoletja.
Mi smo bili kovači in svečarji,
v zadnjem času pa smo tudi izvrstni tiskarji.
Naj vsak sledi klicu družine in ne išče tega, kar ni v njegovi naravi.
Hočete, da sem strahopetec.
Rad bi, da si živ, Temple. In ob moji strani.
To bo našemu boju koristilo bolj kot ta zmešnjava.
Ne veš vsega.
Vi pa?
Ne boš šel, in pika.
Razumete kočljivost položaja?
Vem, da moramo biti previdni.
Bi privolil v pogovor z duhovnikom?
Spodbujam ga, naj bo odprtega duha.
Odkrit bom. Kaj to pomeni zame?
Pomemben je videz.
In če bi izpolnili te obveznosti?
Če se duhovnik strinja, prav.
Seveda bo ves ta cirkus zahteval nekaj pretanjenosti.
Toda najin dogovor bi ostal enak?
Ni mi preveč všeč,
da bi postala...
Američanka?
Plačujeva...
Plačujem, da ji glavo polnim z glasbo, plesom in italijanščino.
Veliko denarja bi vrgel stran.
Če sva vprašanje veroizpovedi rešila v vaše zadovoljstvo,
in zagotovil sem vam, da oba s Templom rade volje ostaneva v Franciji...
Doktor, fant nama je všeč. Zares.
O tem ni dvoma.
Prav.
Pravimo ji kraljičina srajca. Ker jo je prva nosila kraljica.
No, ne prva, ker so jo nosile vse kmetice. A ko jo je oblekla ona...
Zdaj vse hodijo h gospe Bertin.
Mami govorim, da ni prav, da njej vse obleke šivajo tam, jaz pa dobivam le...
- Ne poslušate me. - Pa vas.
Samo...
- Svoje slike ste mi hoteli pokazati. - Le zato, ker ste prosili.
Vrt...
Pipoujev smrček je zgrešen.
O tej obleki sem govorila.
- Svoje akvarele mu kažem. - Ne dolgočasi ga.
Saj me ne. Res ne.
Sprehodita se po terasi. Prijeten večer je.
Samo sem in tja bi hodila.
Pojdita, prosim.
In bodi očarljiva.
Vi lahko ostanete.
Je to modro, gospa?
Lahko se zanesemo na njuno dobro vzgojo.
Prav. Potem bom pa...
- Prosim? - Ne, sem rekla.
Bankovec. Za sto liver.
Vzemite ga in odidite.
Sicer vas bodo na silo odvedli s posesti.
In vedite, da ne boste dobili službe v nobeni hiši
ne v bližnji ne v daljni okolici.
Niti za praznjenje stranišč.
Gospod Brillon...
Ni vredno truda.
- Gospa. - Mož.
Čemu se lahko zahvaliva za to čast?
Zaželela sem si biti med moškima, ki najbolj zaposlujeta moje misli.
Pogovarjala sva se o različnih verah in stanovitnosti srca.
Pogajata se o poroki najine hčere z vašim vnukom.
Verjetno mu niste povedali.
- Kaj pa? - Kar sva se dogovorila.
- Ne spomnim se najinega... - Prav.
Dragi gospod.
Moj mož vas ima rad, tako kot jaz.
Zato ne zna izreči tega, kar je treba povedati.
- Kaj se greste? - Izrekla bom namesto njega.
V srcu sva si enotna v prepričanju,
da obstaja le ena vera in ena morala.
Draga gospa, zavedam se...
Čeprav nekateri počnejo, kar jih je volja,
in druge prepuščajo svojim predsodkom,
družine zahtevajo strožja merila.
- Zato... - Opozarjam vas...
Ne bova postala vaš zet in snaha, bova pa vaša prijatelja.
Zavedanje, da to lahko uniči naše prijateljstvo, je boleče,
vendar vam bova ostala naklonjena.
Toda te zveze ne bo.
Nekateri so prostega duha, drugi sprejemajo verige in jim pravijo svoboda.
Nedojemljivi so.
Naj te to ne oplaši. Našel bom primerno zate.
In mi, Franklini, bomo imeli ugleden položaj.
Peš bom šel, če vam je prav.
Raje bi videl, da ne.
V Passyju sem varen.
Vem, da mi želite najboljše.
- Liverpool bi oplenili? - Šalil se je.
Ne zdi se mi smešno.
Versailles ne bo privolil. So že siti vojne.
- Podcenjujete njegovo prepričljivost. - Vnuku je prepovedal iti.
Nadomestilo ga bo 10.000 drugih. Niso njegova kri.
G. Adams bo proti. Nasprotuje temu zavezništvu.
Pa če bi imel vsa pooblastila?
Dr. Franklina bi morali odpoklicati,
to pa ni verjetno. Frakcije v Filadelfiji so preveč razklane.
Drugače bova poskusila.
Veha! Ustavi se.
- Imate kaj za carinjenje? - Kar preverite.
Z vašim dovoljenjem, gospod.
Gospe in gospodje, drugi klic!
Zadnji klic, gospe in gospodje!
Zadnji klic!
Rad sem pokonci pred zoro.
- Nočete slave? - Hočem. A ob poznejši uri.
Kako...
Kako opleniš mesto?
To bo vedel on.
Kaj bo, ko bomo v Le Havru?
Kupili bomo nekaj ladij, najeli nekaj tisoč mož, prišli do streliva...
Nekdo prihaja.
Prijatelj moj. Si je tvoj ded premislil?
Požgimo Anglijo.
Prevedla Polona Mertelj